Spliodnis. 
227 
kelse; Forskinnebenene fOre paa deres Forside en temmeligen udviklet La?ngde- 
række af enkeltstaacnde Gruber; alle Skinnebeen ere forholdsviis noget mindre 
udvidede neditnod Spidsen og fuldkomment rette: deres Behaaring er mere tynd, 
hvilket i hoj Grad gjælder orn det tredie Pars indvendige Side: Sporerne ere 
stærkere. 
Sphodrerne ere store Karaber, som have Levemaade tilfælles med Arterne 
af den foregaaende Slægt. De mangle ligesaa ofte Hudvinger som disse, men 
ere stedse eensfarvet sorte med mat Giands. Slægten har i faa Arter hjemme i 
Europa og Nordasien. 
1. SPHODKUS LEUCOPIITHALMUS. 
Tab. Yin, Fig. Å. 
Alatus, niger, pronoto cordalo, elytris subtiUler punetato-striatis. 
Vinget, sort, Forryggen hjertedannet, Vingedækkerne fiint punkteret-stribede. — 
10-11 Lin. 
Synon. Linn. Fn. Sv. n. 784. — Carabns leucophthalmus. 
Fabr. Syst. EIculh. I, 179, 47. — Carabus plamis, 
S c Ildn II. Syn. lus. I, 180, 6;L — 
Gyll. Ins. Sv. Il, 80, 1. — Ilarpaius leiicophthatmus, 
Stunn 1). Fil. Ins. V, 149, 1. Tab. CX.W11I, Fig. a. — Sphodnis pianus. 
Dej. Sp. 111, 88, 1. — 
Eriebs. Kiif. M. Br. I, 106, 1. — Sphodnis leucophthalmus. 
Matglindsendc. Læbens Rande, Kindbakkernes Midte, de dvrige Munddele og 
Antennerne rddbnine, de sidstes fire fdrste Led mdrkere; Undersiden brmm, Benene 
sortebrune, Hofterne, Ilofteringcnc, Laarencs Underside og Fddderne lysere eller 
mdrkere rddbrune. — Hovedet er af dobbelt saa stor Længde som dets Brede er 
tvers over Ojnene, og glat med middelhvælvet Ansigt: Mundskjoldcts Forrand fdrer 
en uregelmæssig Række af runde og flade Gruber; Pandegruberne ere store og 
dybt indtrykkede, Panden derved temmeligt ophdjet imellem dem: de ere fortil 
flade, ujevne og forbundne ved den Mundskjoldet afsondrende Tverstribe, i Alidten 
deelte ved en Tvcrlold og bagtil meget dybe samt noget indadvendte. — Forryggens 
sliirste Brede overtræfler ikke meget dens Længde og overgaaer dens Brede ved 
Roden kun med en Ferntedeel: den forreste Rand er jevnt indbugtet; de spids¬ 
vinklede men paa Spidsen stumpe Forlijdrncr ere noget fremtrukne, men næsten 
flade og kun ubetydeligt nedbdjede; Siderne ere fortil jevnt tilrundede men allerede 
noget bagved Midten stærkt sammentrukne og langt, skjdndt svagt, iiidbugtcde ovenfor 
de skarpt retvinklede, men ikke opadbiijede Bagbjiinier; den bageste Rand viser i 
sin Midte en lang Bugt og ved hver Ende en let Runding. Siderandene ere muligst 
smalt og ikke skarpt kantede, men Kanten opadbiijet paa Grund af den brede, ud¬ 
hulede og ujevnt pantvers rynket-punklercde Nedtrykning, som begynder ved For- 
hjornerne og bagtil næsten naaer de særdeles dybe, aflange, i Bunden svagt og 
uregelmæssigt rynket-punkterede men ved Roden uregelmæssigt enkelt punkterede og 
med to trekantede jevnsides liggende Nedtrykninger betegnede Hjdrnegruber: disse 
sende fortil en svag og med Sideranden parallel Rende fremad, som naaer Enden af 
det forreste dybe maanedannede Indtryk, hvilket atter ofte sender en svag og flad 
l.'j« 
