236 
Calathiis. 
Gyll. Ins. Sv. II, 126, 3H. — Harpnlux fuscut. 
Dej. Spcc. III, 71, 7. — Calathus fusens. 
Afbildn. o liv. Ent. III, 3.5, 77, 101. Tab. 12, Fig. 147. — Carabus ambiguus. 
Den er i Regelen vinget, og allerede derved udmærket fremfor næsten alle 
andre Calather. Af et bredere og mere regelmæssigt elliptisk Omrids end den 
folgende, Oversiden hos Hunnen især paa Dækvingerne næsten uden Giands. Mund¬ 
delene, Forryggens Rande og Sideombdjninger, Rygpladen, Dækvingernes Sidedækker 
og hele Undersiden mere eller mindre lyst rddbrunc; Læben og Kindbakkerne have 
Antennernes Farve. — Det glatte Hoveds Pandegruber ere smaa og svage, Ojnene 
store, mon især hos Hunnen kun i ringe Grad fremragende. — Forryggen er af en 
Fjerdedeel stdrre Brede end Længde: Spidsen er temmeligen dybt indbugtet med 
noget freratrukne, middelmaadigen nedbøjede og næsten retvinklede eller let spids¬ 
vinklede med afrundede Spidser; Siderne ere jevnt buede, fortil stærkere tilrundede 
og konvergerende, bagtil næsten rette og paratlele, saaledes at Roden bliver omtrent 
en Sjettedeel bredere end Spidsen; paa Grund af den jevne Bugt, som den bageste 
Rand i sin hele Udstrækning frembyder, blive de skarpe Baghjorner noget tilbage¬ 
trukne, idet de antage et mere eller mindre spidsvinklet Omrids. De skarpt kantede 
Sideraude vise ofte bagtil Spor af en let Nedtrykning, uden dog derved at blive 
opadbojede. Den kun fortil fladt hvælvede Skive er glat eller flint tverrynket med 
middeldyb Rende og mere eller mindre svage maanedannede Indtryk; Rodgruberne 
mangle enten saagodt som aldeles, eller ogsaa ere de kun tilstede som to skraat- 
liggende og liint rynkede svage Indtryk, hvis Rod ligesom Siderandenes bageste 
Deel hos nogle Individer vise Spor til Punktur. — De meget fladt hvælvede eller 
paa Ryggen næsten flade Dækvinger ere omtrent halvanden Gang længere og over 
de skarpe stumpvinklede Skuldre allerede tydeligen noget bredere end Forryggen, og 
tiltage ved Sidernes jevne Runding i Brede indtil deres Midte, som er en halv Gang 
bredere end Forryggens Midte, hvorpaa de jevnt tilspidses: de bagesfe Somhjorner 
ere spidsvinklede og temmeligt skarpe. Udsnittene ovenfor dem saagodt som udslet¬ 
tede. Striberne ere hos Hunnen særdeles fine med flade Mellemrum, hos Hannen 
lidt dybere og Mellemrummene fladt hvælvede: den tredie Stribe forer to indstukne 
Punkter, eet lidt foran Midten og et andet henimod Spidsen: den ottendes Grube¬ 
række er især i Midten af ringe Dybde og næsten heel. — Den forreste Deel af 
Bugens Sider er flint uregelmæssigen længderidset. 
Selskabelig, især paa fri Mark, men ikke ganske saa almindelig som de 
folgende Arter, Udbredt over hele Europa. 
6. CALATUUS FULVIPES. 
Nigroftiscus, antennis pedibusqve rufis, pronoto subqvadralo, postice utrinqve 
impi'e.sso anyuUs rectis; elytris striatis. 
Sorlebruun, Antennerne og Benene rode. Forryggen nceslen firkantet. Roden 
med et Indtryk paa hver Side og skarpe Baghjorner; Vingedækkerne ylatstribede, — 
3^-4J Lin. 
SVNON. Gyll. Ins. Sv. II, 128, :i9. — Uarpalus fulvipes. 
Duft. Fn. Austr. II, 122, 154. — Carabus flavipcs. 
