238 
Calailms. Tapliria. 
Slægtens let kjendelige storste Art. Uvinget. Gliiulscnde sort eller snarere Lruun- 
sort, Antennernes Skaft rodguult, de to fdlgcnde Led rtide eller bruunrode, undertiden 
med brune Spidser, de ovrige lysere eller mdrkcre brune, som oftest ined sortebrune 
Spidser; Kindbakkerne bruunrode med sorte Spidser, Hagen, Tungen og Palperne 
rode, de sidstes Led almindeligviis med brune Spidser, eller brune med rod Rod; 
Benene dybt og klart bruunrode med noget morkere Fddder. — Pandegruberne ere 
smaa, svage og ujevne, Ojnene middelstore og især hos Hannen temmeligt fremra¬ 
gende. — Dell næsten firkantede Forryg har omtrent samme Længde og Brede: 
Spidsen er bredt indbugtet med dybt nedbdjede, middelbvælvede, noget, frem- 
trukne, næsten retvinklede eller lidt spidsvinklede, og temmeligt skarpe Forbjorner; 
Siderne ere kun ved Spidsen buede og konvergerende, men forresten næsten rette og 
parallele, saaledes at Rod og Spidse næsten erholde samftie Brede; Baghjornerne ere 
retvinklede, men deres Spidse ikke altid skarp; den bageste Rands Midte er ind¬ 
bugtet, dens Ender buede. Skiven er meget fladt hvælvet, glat eller tverrynket, med 
middeldyb Rende og sædvanligen saavel skarpe som ujevne og undertiden let ryn¬ 
kede maanedannede Indtryk; Siderandene ere skarpt opbojet-kantede samt bredt bue- 
dannet-nedtrykkede, og uregelmæssigen adspredt-punkterede indenfor Kanten; de store 
flade Rodgruber have ubestemt Omrids og ere bestrdede med grove Punkter. — 
Af de meget fladt hvælvede Dækvinger er Sdmmen den hojest liggende Deel; de ere 
over halvanden Gang længere end Forryggen, over de skarpt stumpvinklede Skuldre 
meget bredere end dennes Rod, og tiltage ved Sidernes svage Runding i Brede indtil 
deres Midte, som er mere end en halv Gang bredere end Forryggens; Sidernes Midte 
er næsten parallel, de bageste Sdmbjdrner spidsvinklede og temmeligt skarpe. Ud¬ 
snittene lange og af ubetydelig Dybde. Striberne ere middeldybe, tæt og flint pun¬ 
kterede, Mellemrummene flade: den ottende Stribes Gruberække er heel og middel¬ 
dyb: den tiedie og femte Stribe fore hver en Række af fem til ti eller flere grove 
Punkter, som imidlertid ofte tillige ere fordeelte paa den anden og fjerde, og hvis 
Stilling mod hverandre er bdjst ubestandig. — Bugens Sider ere ridsede, Bryst¬ 
stykkets glatte eller hist og her ridsede og punkterede. 
Meget almindelig overalt og udbredt over helo Europa. 
Varieteter. 
p. Antennerne og Benene sortebrune, de forste med rbdt Skaft; Forryggens Rod¬ 
gruber mere enkelt punkterede eller endog næsten glatte. — Hannerne i Regelen 
mindre, med dybt stribede Dækvinger. 
SY^ON. Fabr. Syst. Eleuth. I, 189, 103. — Carabus frigidus. 
Afbildn. Sturm D. Fn. Ins. V, Tab. CXXl, Fig. a, A. — Calathus frigidus. 
Ligesaa almindelig som den genuine Form; den forekommer selskabeligt 
med denne. 
Taphria. 
Tab. IX, Fig. A, a-b. 
Taphria Bon. — Synuehus Gyll. 
Mentum dente bifalo. Ligula apice truncata, paragiossis eam paullo superan- 
tibus, apice obtusis. Palpi maxillares articulo ultimo cylindrico penultimo longiori, 
