‘242 
()listh(i|ms. Anclionicnus. 
Længde: Spidsen ei bredt udrandet, de ved Spidsen næsten stumpvinklede og ikke 
ganske skarpe Forhjorner kun lidet fremtrukne, ikke meget nedbiijede og fladt hvæl¬ 
vede; Siderne ere i deres hele Udstrækning stærkt og eensformigt tilrundede samt 
fra Midten af stærkt konvergerende bagtil, saalcdes at Spidsen kun bliver lidet smal¬ 
lere end Midten, men Roden idetmindste cu Trediedeel smallere end denne; Bag- 
bjdrnerne og den korte bagestc Rand ere tilsammentagne aldeles afrundede. Side¬ 
randene og den bageste Rand ere yderst flint kantede, temmeligt stærkt nedtrykkede, 
men uden skarp Bcgrændsning indad, og ligesom de middeldybc, kun som cu Fort- 
sæUiing af den nævnte Nedtrykning optrædende Iljornegruber flint og tæt rynket- 
punkterede; Skiven er især fortil forholdsviis temmeligt hvælvet, glat eller flint tver- 
rynket, med middeldyb Rende og maancdannede Indtryk. — Rygpladen gjennom- 
skæres af et let Tverindtryk. — De meget flailt hvælvede Dækvinger ere lidt mere 
end dobbelt saa lange som Forryggen og over de fremstaacnde men aldeles alrun¬ 
dede Skuldre tydeligt noget bredere end Forryggens Midte, hvilken Brede de paa 
Grund af Sidernes meget svage Runding beholde indtil tæt ovenfor de næsten skraat 
afskaarne Spidser: Somhjornerne ere spidsvinklede, sjeldnere næsten retvinklede, og 
temmeligt skarpe. Udsnittene, skjdndt lange og af ringe Dybde, dog tydelige, de ved 
Spidsernes skraae Afskæring fremkomne ydre Hjorner meget stumpvinklede og afrun¬ 
dede. Striberne ere fine og særdeles svagt punkterede. Mellemrummene meget brede 
og aldeles flade: den korte afbrudte Stribe ved Roden lober ved Siden af Slimmen: 
den tredie flirer tre indstukne stiirre Punkter, som dog ofte enten ganske eller til¬ 
deels staae paa den anden Stribe eller det tredic Mellemrum; den ottendes Grube¬ 
række er middeldyb og afbrudt i Midten. — Undersiden er saagodt som glat. 
Ikke sjeldcu paa sandode Fælleder. Udbredt især i det nordlige og mel¬ 
lemste Europa. 
Anchomenus. 
Tab. IX, Fiy. C, e-o. 
Platynus, Anchnmenus og Jyonurn Bon. Dej. — Anchomemts Ericlis. 
Mentum dente medio inlegro. Liynla apice Iruncata aut rotundata, paraglos- 
sii ei acqvalibux aut eam superanlibiis. Palpi articulo ultimo fiisiformi. Mandi- 
bulae mediorres. Tarsi unlid maris arliculis dilatalis sublus biseriatim lamcllalo- 
papillosis. Vngviculi simplices. 
Jlagetanden heel. Jungens Spidse lige afskaaren eller tilrundet; Bitungerne 
saa lange som J'ungen, eller noget længere end denne. Palpernes Endeled teenfor- 
migt. Kindbakkerne middelstore. De udvidede Led i Hannens I'orfbdder med en 
Dobbeltrække af bladede Vorter paa Saalerne. Kloerne hele. 
Den af afledctlc Benævnelse hentyder paa Slægtens riiveriske Leveniaade. 
Den Hade Læbe er stedse af meget stiirre Brede end Længde og fortil enten 
lige afskaaren med undertiden utydeligt fremtrukken Midte (f), som hos A. albipes, 
prasinus, oblongus og angusticollis, eller ogsaa er den forreste Rand let indbugtet 
fe). Kindbakkerne ere korte med skarp krummet Spidse og en lille skarp land 
paa Midten af den indvendige Rand. Kjæberne (g) afvige ikke væscnligen fra 
den foregaaende Slægts. 
