Anrhomcnus. 
245 
SkjOndl Palpernes Endeled aldrig viser saa stærkt udtalt Teenform sotn hos 
Olisthopus, er dets Mangel paa tydelig Valseform dog altid i Sammenligning med 
de næstforegaaende Slægter idjncfaldende. Hos nogle Arter, især A. marginatus, 
pclidniis og de den sidste nærkommende, er Tungepalpernes Endeled tyndere og 
mere tilspidset end hos de dvrige, ligesom det overhovedet ikke er bestandigt i 
relativ Længde. Ogsaa Kjæbepalperncs Endelcd er ubestandigt i Længde med 
Hensyn til tredie Led; det er snart saa langt (A. marginatus, sexpunetatus (i) 
og nærstaaende Arter), snart kortere (de sorte flade Arter, A. moestus (g) 
o. s. V.) og snart længere end dette (saadanne Arter, hvis Forryg have skarpe 
Rodhjiirner (h) og desuden de smækkre, begfarvede, A. pelidnus, piceus o. s. v.). 
Hagens Sidedige ere udenfil mindre tilrundede end hos de to foregaaende 
Slægter. Den korte Tand er snart skarp (1), snart stump og afrundet (k) (de 
fleste Arter med hjertedannet Forryg); Tungestdtten er fortil afrundet, og naaer 
ikke frem foran Hagetanden; Tungepalpernes Stammer ere valseformige med noget 
smallere Midte, og staae snart tættere sammen, snart efterlade de et bredere 
Stykke af Tungestammens Hud imellem sig: den sidste har aldrig Hornplader, 
lungens Spidse er snart let tilriindct med spidsvinklede Forhjorner (m), snart 
lige afskaaren eller endog let indbugtet i Midten med afrundede (1) eller spidsvin¬ 
klede (n) Hjorner: som Exempel paa den forste Form har jeg tognet Tungen af 
A. moestus, som Exempel paa den anden den af A. sexpunetatus, og for den 
sidste den af A. pelidnus. Bitungerne ere snart bredere med næsten spidse, 
Tungen ikke overragende Ender (alle flade Arter med tilrundet Forryg'), snart 
smalle og forlængede mod budte Spidser (de (leste Anchomener, hos hvilke For¬ 
ryggen antager et mere hjertedannet Omrids); kun de lange Former ere cilie- 
rede paa den ydre Rand. 
De tynde Antenner ere omtrent en Fjerdedeel længere end Hoved og For¬ 
ryg tilsamtnentagne; det kOlleformigo Skaft er saa langt som Svobens (irundlcd. 
Dette sidste er enten ndgent |)aa de sædvanlige fine Endebdrster nær, eller ogsaa 
fiinthaaret paa samme Maade som Svobens (ivrige Led. 
Ved at sammenholde denne sidste Omstamdighed med Forryggens let iagttage- 
lige Forskjellighedor har jeg opnaaet en Inddeling af Arterne i tre naturlige Grupper. 
Dækvingerne ere stedse fladt hvadvede, bredere end Forryggen, med frem- 
staaende og afrundede Skuldre. Blandt Striberne fiirer sædvanligeii en af de ved 
SOmmen nærmest liggende en Række af tre eller liere indstukne Punkter, som 
hos nogle Arter udvides til stiirre Gruber. De nederste Bagskulderblades Bipla¬ 
der ere ova |0 og af forskjellig Brede. Benene ere let byggede, med tynde og 
noget sammentrykkedeLaar: Skinnebenene ere rette, do bageste fiint haartoinede. 
Af de let udvidede Led i Hannens Forfeidder (o) er dot fdrste langt og 
næsten lige bredt ved Rod og Spidse, de to feilgende aflangt-trekantede med af¬ 
rundede Hjdrner. 
Slægten er i et stort Antal Arter udbredt fornemmeligen over Jordens nord¬ 
lige Halvkugle. De ere hurtige og paa faa Undtagelser nær vingede Karaber, 
saidvanligen af MiddelstOrrelse eller noget under denne, ndgne, uden udbredt 
