24i 
Anchomonus. 
Punktiir, og af sorte, brune eller metalliske Fai^er, undertiden med Tegning. 
De Heste opholde sig paa fugtige Steder, mange udelukkende ved Vandsteder i Skove. 
A. Hagelavden spids. 
a. Svobens Grundled nogent. Forryggen af storre Brede end Længde, med stumpvin¬ 
klede og afrundede Rodhjorner: Gruberne i disse dybe og store, men uden skarp 
Begrwndsning og egenlig Punktur. Dækvingerne brede, med næsten parallele Suler. 
De Heste leve paa vaade Fælleder, ingen udelukkende i Skove. 
A n m. En blandt Arterne af denne Gruppe hyppigt forckomincnde nionstrds Form han 
gire Anledning til Miskjendcise isajr af de sorte Arter: den besiaaer deri, at 
Dækvingernes Skuldre ere unaturligt freinstaaende og ophojede, og har givet An¬ 
ledning til Gyllenbal’s Haipalus emarginatus. 
1. ANCnOME.NUS OVADKIPUNCTATUS. 
Nigro-aeneus: elytris tenuiter striatis, interstitio tertio qvadrifoveolato. 
Metalsort: Vinyedækkerne fint stribede: det tredie Mellemrum med fire GiU' 
her. — 2 Ein. 
SYNo:y. De Geer Méin. IV, 102, 21. — Carabus qvadripunetatus. 
Selidnli. Syn. Ins. 1, 2IS), 270. — 
G vil. Ins Sv. II, 150, (K5. — Itarpalus qvadripunetatus. 
Dej. Spec. III, 170, 43. — Agonum qvadripunetatum. 
E ri eb s. Kiif. M. Ur. I. 112, 11. — Anchomenus qvadripunclalus. 
AFBII-DN. Sturm D. Fn. Ins. V, Tab. CXXXVII, Fig. b, II. — Agonum cupratum 
Meg. (Umoden). 
Slægtens mindste og meget udmærkede Art. Dens mctalsortc Farve antager 
paa Oversiden en .stærkere eller svagere Ilronceglands. — Pandegruberne ere ujevne 
og forholdsviis temmeligt dybe, Ojnctic meget store og temmeligt fremragende. 
Forryggen er neppe storre end Hovedet; den er fortil svagt indbugtet med noget 
nedbbjcde, fladt hvælvede, lidt fremtrukne, spidsvinklede og temmeligt skarpe I'or- 
hjdrner; Siderne ere jevnt tilrundede og fra .Midten af konvergerende bagtil, saalc- 
des at Roden bliver meget smallere end Midten; Uagbjdrnerne ere særdeles stump¬ 
vinklede og afrundede, den korte Bagrand næsten ret. Siderandenc ere smalt ud¬ 
hulede indenfor den fine Kant, hvilken Udhuling bagtil ender sig i de udhulede og 
opadbbjcdc Baghjbrner, hvorved det imellem disse liggende Stykke bliver temmeligt 
hvælvet. Skiven er fladt hvælvet og ligesom den hele dvrige Deel af Forryggen 
sædvanligen Hint biilgerynket paatvers; Renden og de maanedannede Indtryk ere 
sædvanligen skarpt indlrykkede. — Dækvingerne ere næsten flade, to Gange længere 
end Forryggen og næsten dobbelt saa brede som dennes Rod, med fremstaaende af¬ 
rundede Skuldre, næsten parallele, i Midten endog næsten indbugtede Sider, spids¬ 
vinklede, men temmeligt stumpe bageste Somhjiirner, og dybe Udsnit ovenfor disse: 
Striberne ere line og uden tydelig Punktur: den ottendes Gruberække er middeldyb 
med cnkcltslaaende Gruber; Mellemrummene ere næsten flade, det tredie fra S ommen 
betegnet med lire dybe Gruber, som ofte foniges med en femte. 
Den er sjelden, men meget udbredt, og lever paa do forskjelligste Steder. 
Man træller den saavel i Skove som paa Veje, i Byer, ja endog i Huse, og den 
