Anchomenus. 
247 
Almindelig ved Vandsteder, især i det sydligere Danmark; udbredt over hele 
Europa. 
4. ANCHOMENUS PARUMPUNCTATUS. 
Obscure aencus, antennarum basi pedibusqve fusco-testaceis: elytris lenuiter 
striatii, intcrstitiis planis. 
Mbrkt broncefaj'vet. Antennernes Rod og Benene bruungule; Vingedækkerne 
flint stribede, med flade Mellemrum. — 3§ Lin. 
Syihon. Miill. Prodr. 78, 842. — Carabus sexpunetatus. 
Fabr. Syst. Elcuth. I, 199, l.'jS. — Carabus parumpunetatus. 
Schdnh. Syn. liis. I, 20G, 214. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 1.57, 64. — Ilarpalus parumpunetatus. 
Dej. Spec III, 143, 10. — Agonum parumpunetatum. 
Erichs. Kiif. M. Br. I, 111, 8. — Anrhomenus parumpunetatus. 
Afbildn. Paiiz. Fn. Gertn. XCII, 4. — Carabus parumpunetatus. 
Oversidens Farve er ubestandig; sædvanligst ere dog Hovedet og Forryggen 
mere gionne, den sidstes Rodgrnber ofte med Kobberglands, Dækvingerne derimod 
smudsigt og griinligt kobberfarvede med ringere Metalglands. Antennerne og Mund¬ 
delene ere smudsigt brune, de fdrstc med lysere Skaft, Benene smudsigt raorkere 
eller lysere guulbruiic, Laarene, Skinnebenenes Spidser og Fddderne mdrkere. — 
Pandegruberne ere smaa, Ojneiie temmeligt store, men kun lidet fremragende. — 
Forryggen er ikke fuldt en halv Gang bredere end lang; Spidsen er bredt indbugtet, 
Forhjornerne lidt fremtrukne, temmeligt ncdbiijede, middelhvælvede, spidsvinklede og 
temmeligt skarpe; Siderne ere jevnt tilrundede og fra Midten af konvergerende 
bagtil, saaledes at Koden bliver en Fjerdedcel smallere end Midten; Baghjornerne 
ere bredt afrundede, den korte bageste Rand saagodt som ret. De smalt kantede 
Siderande ere smalt udhulede indenfor Kanten, Iljornegruberne dybe og saagodt 
som glatte: det brede mellemliggende Stykke er temmeligt hvælvet; Skiven er fladt 
hvælvet, glat eller flint bdlgerynket paatvers, med fiin, kun i Midlen tydelig Rende, 
og sædvanligen tydelige maanedannede Indtryk. — Dækvingerne ere fladt hvælvede, 
to Gange længere end Forryggen og over de fremadstaaende afrundede Skuldre en 
Femtedeel bredere end dens Midte, hvilken Brede de paa Grund af Sidernes svage 
Runding beholde eller ubetydeligt foriige indtil deres Midte, da de tilspidses: 
de bageste Sbmbjdrner ere stumpt afrundede, Udsnittene korte, jevne og dybe. 
Striberne ere fine og neppe synligt punkterede, Mellemrummene brede og flade: 
den anden Stribe har paa Midten et indstukket Punkt og omtrent midt imellem det 
og Spidsen et andet lignende, den tredie ligeledes eet, men henimod Roden: den 
ottendes Gruberække er middeldyb, sædvanligen næsten heel, og Gruberne temmeligt 
adskilte. 
Varieteter. 
p. Oversiden metalblaa. Benene klarere bruungule. 
SvNON. Dej. Spec. III, I. c. Var. A. — Agonum tihiale Ziegler, 
y. Benene eensfarvet klart rddgule, — Individerne to Gatige mindre. 
Meget almindelig overalt og udbredt over hele Europa. Varieteten y er 
særdeles sjelden. 
