Ancilotncnus. 
2f»3 
Synon. s turin 1). Fn. Ins. V, 197, 11. — Agonum gracile. 
Gyll. Ins. Sv. IV', 419, 59 - 60. — Uarpahis gracilis. 
Dej. Spcc. III, 162, .24. — Agonum. gracile. 
15rir,lis. Kiir. JI. Dr I, 116, 19. — Anchomenus gracilis. 
Afrii.DiN. Stiirm I). Fn. Ins. I. c. T.ib. G.XXXV'I, Fig. a, A. 
Smallere og forholdsviis længere end denne Gruppes ovrige Arter, samt let 
kjendelig fra disse ved sin sorte Farve, som paa Oversiden ikke er nden svagt 
Bronceskær; kun Mnnddelcne, Antennernes Uod, Skinnebenene og Fiidderne ere noget 
begbruunlige. — Pandegruberne ere ujevne og svage. — Forryggen har neppe maT- 
keligt mindre Længde end Brede; Spidsen er let indbugtet med dybt nedbdjede, lidt 
fremtrukne, temmeligt hvælvede, næsten retvinklede og skarpe Forhjorner; Siderne 
ere svagt tilrundede og fra Midten af stærkere konvergerende bagtil, saaledes at 
Uoden bliver meget smallere end Midten; Bagbjornerno ere stumpvinklede og afrun¬ 
dede, den bageste Uand saagodt som ret; Siderandenc ere skarpt kantede, Uodgru- 
berne aflange, glatte og dybe, middeldybe, svage eller næsten udslettede; den tem- 
meligen hvælvede, glatte eller Hint tverrynkede Skives Uende er fiin, men sædvun- 
ligen skarp og beel, de raaanedannede Indtryk oftest svage. — Dækvingerne ere 
noget hvælvede, tre Gange saa lange som Forryggen og over Skuldrene en halv 
Gang bredere end Forryggen, hvilken Brede de paa Grund af Sidernes svage Uun- 
ding enten beholde eller kun ubetydeligt fordge indtil tæt ovenfor Spidsen: dennes 
Somhjorner ere stumiie, Udsnittene korte og middeldybe, svage eller umærkelige. 
Skuldrene ere mindre bredt afrundede end bos Gruppens ovrige Arter. Striberne 
ere fine og glatte. Mellemrummene llade: de indstukne Punkter paa den anden og 
tredie Stribe staae ligesom hos den foregaaende Art, men ere meget svagere og ofte 
utydelige: den ottendes Gruberække er middeldyb, afbrudt i Midten, og Gruberne 
sammcnllydende ved begge Ender. 
Den forekommer sjeldnere end de Ovrige Arter af denne Gruppe, og synes 
især at have hjemme i det koldere Europa. Skjondt Skovdyr, lever den dog i 
Mængde paa Bornholms vestlige og sydlige Havbred. 
12. ANCIlOMEM'S PICIPES. 
Niijro-piceus., pronoto subtransverso; cokopteris oblongis pcdibusqve testaceo- 
piccis. 
Lysere begsort, glindscnde. Forryggen lidt bredere end lang: Datkvingerne og 
Benene blegt begfarvede. — 2f Lin. 
Synois. Fa hr. Sysl. EIciitli. T, 202, 182. — Carabus picipes. 
Schonh. Syn. Ins. I, 211, 216. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 151, .59. — Ilarpalus picipes. 
Dej. Spec. III, 164, 86. — Agonum picipes. 
Erichs Kiif. M. Ur. I, 116, 18. — .inchomenus picipes. 
.Afbildn. Panz. Fn. Gerin. XXX, 20. — Carabus lutescens. 
Stærkt giindsende. Oversiden ofte med let Bronceskær. Hovedet, Forryggen og 
Undersiden ere begsorte. Antennerne og Munddelene lyst begfarvede. Dækvingerne 
blegt begbrunc, deres Sidedækker og Benene smudsigt bleggule eller meget lyst 
begfarvede; undertiden ere ogsaa Forryggens Siderande gjenuem.skinncnde lyst beg- 
