Radister. 
273 
Meget lig den foregaaende Art, men kun halvt saa stor. De rudgule Antenner 
ere sorte eller sortagtige fra andet til femte eller syvende Led, Kindbakkerne sorte 
ined bruun Spidse eller ganske brune, Munddelene og Miindskjoldels Midte riidgule, 
Palpernes Endeled bruunt eller bruuiit med hvidguul Spidse. — Af Bryststykket er 
alene Mellcmbrystbenets Spidse og Forbiyststykket ligesom Benene riidgule, de sid¬ 
stes Baghofter brune ved Boden. — Forryggen er en Trediedeel bredere end lang, 
Spidsen dybt indbugtet, Forhjornerne noget fremtrukiie, temmeligt nédbdjcde, mid- 
delhvælvede, spidsvinklede, men ikke skarpe; Siderne ere i deres hele Udstrækning 
let rundede og fra foran Midten af stærkere konvergerende bagtil, saaledes at Boden 
bliver omtrent en hjerdedeel smallere end Midten; Baghjbrnerne ere aldeles afrun¬ 
dede, den korte Bagrand noget indbugtet. Siderandene ere flint kantede, iieppe op- 
adbojede. Skiven meget fladt hvælvet, Benden middcldyh, de maanedannede Indtrvk 
svage, Iljornegruberne middeldybe, smaa, aflange og undertiden ujevne. — Dækvin¬ 
gerne ere to Gange længere end Forryggen og fuldkomment ovale: forresten afvige 
de kun derved fra den foregaaende Arts, at den sorte Tegning som oftest strækker 
sig længere fremad: den indesluttede riidgule Plet er stedse mindre og mere tilruii- 
det. Striberne i Almindelighed lidt dybere og den ottendes Gruberække særdeles fim. 
Da borryggeii bagtil er mindre smal, synes Skuldrene mindre fremragende. 
Hovedet er hos denne Art stedse mindre end Forbryststykket, og ofte kun 
halvt saa stort som dette. 
Varieteter. 
p. Forryggen næsten dobbelt saa bred som lang: Rygpladen guulrod: Spidsen af 
Yingedwkkernes sorte Tegning ofte mere bortfjernel fra Sideranden. 
Syinoi'i. og Afbild«. Stunn D. Fii. lus. III, 188, 2. Tab. LXXV, Tig n. N. — 
Badister lacertosus. 
Dej. Spcc. II, 408, 3. — 
Denne Form er gjennem umærkelige Overgange forbundet med den genuine. 
Almindelig, især paa fugtige Steder. Udbredt over hele Europa. 
3. BADISTEB hu.meualis. 
Niger, pronoti margine, elytrorum limbo, macula humerali pedibusqve testaceis. 
Sort; Benene, Forryggens Rande, Vingedækkernes Ydersom saml en Skulder¬ 
plet paa de sidste gule. — Lin. 
SViVOi'l. Bon. Obs. Ent. 443, 2. — lindister humeralis. 
Duft. Fn. Austr. II, I”)!, 198. —i Carabiis dorsitjer. 
Duft. Fn. Austr. II, 152, 19{). — Carabus sodalis. 
Dej. Spec. II, 410, .5. — liadister humeralis. 
Afbildn. Stunn 1). Fn, Ins. III, Tab. LXXVI, Fig. b, II. — Badister sodalis. 
Temmeligt giindsende, ligesom de foregaaende uden Punklur. — Antennerne ere 
smudsigt riidgule med ubestemt begrændset miirkere Midte, Mundskjoldet og Munddelene 
paa de sorte Kindbakker nær riidgule, Palpernes Endelcd lyst bruunligt ved Koden. — 
OJnene springe lidt mere frem end hos de to foregaaende Arter. — Forryggen er 
en Irediedeel bredere end lang, Spidsen dybt og bredt indbugtet, Forhjiirnerne 
noget nedbiijede, middelhvælvede, stærkt fremtrukiie, meget spidsvinklede, men ikke 
meget skarpe. Siderne ved Forhjiirnerne temmeligt tilrundede, men derfra og til 
18 
