Carabus. 
2!H) 
paa deres Ender er udvidet til en Hudpose, fra hvis Spidse Palpernes Grundled 
fremrager. Tungens Stamme lOber ud i eet Stykke med de store og tilspidsede 
men dog ikke skarpe Bitunger, der paa Underlladen ere beklædte med et tæt 
filtet, indad og fremad rettet, Haarlag, som dog hos nogle Arter Csaaledes hos 
C. clathratus^ ikke naaer Banden; i den skarpe Bugt mellem Bitungerne sidder 
den lille Tunge, der sædvanligen er af samme StOrrelse som hine, men uden 
Undtagelse lidt længere, og hvis Omrids kunne Jienfbres til en Uhombe, skjiindt 
de ingenlunde ere bestandige i Omrids: den er nemlig snart tilspidset med budt, 
skarp eller endog indbugtet Ende, snart bredt tilrundet; som Exempel paa den 
fOrste Form har jeg tegnet Tungen af C. granulatus (H, som Exempel for den 
anden den af C. clathratus (m), for Jen tredie den af C. cancellatus (n) og for 
den fjerde den af C. nitens Co). Tungens Ende er forsynet med en Deel stærke 
Borster, som ere desto længere, jo spidsere Tungen er. Palpernes andet Led 
forer paa sin Forside nogle korte, i Antal og Stilling afvexlende. Borster; Ende¬ 
leddet er sædvanligen længere end Kjæbepali)ernes Endeled. 
Mundskjoldets Spidse er indbugtet, dets Sider ovenpaa nedtrykkede af de 
fortil forlængede Pandegruber; Ojnene ere middelstore, kugleformige og fremra¬ 
gende. Forryggen er hjertedannet med jevnt indbugtet Spidse, lladt nedbOjede 
ForhjOrner og vinkelformigt tilbagetrukne, men sjeldent skarpe, BaghjOrner. For¬ 
brystbenets Ende er ligesom hos Proerustes udvidet til en aflang-lirkantet Plade, 
der ikke er kantet, men hvis sjeldent smallere Spidse ligesom det ved Roden 
skarpt kjOldannede Mellembrystbeen bærer ko.rte Borster. Laarenes Forside og 
de bageste Skinnebeen have Rækker af Gruber, der bære korte og stive Borster, 
og som meddele Skinnebenene, paa hvilke de staae tættere, et kantet Udseende. 
Dækvingerne ere liere Gange længere end Forryggen, mere eller mindre hvælvede, 
og deres Skulptur yderst afvexlende, men aldrig nistribet; Udsnittene ovenfor de 
bagestc SOmhjOrner mangle ofte, undertiden ere do derimod saa dybe, at de 
frembringe skarpe Tænder. Skulpturen af Bugens yderste Led afvexler noget 
efter KjOnnene. 
Af de fire stærkt udvidede Led i Hannens ForfOdder er det fOrste trekantet, 
de to fOlgende lirkantede mod afrundede RodhjOiner, dot fjorde maaneformigt. 
Arterne blive aldrig saa store som de af den foregaaende Slægt, men bety¬ 
deligere StOrrelse er dog en naturlig Karakteor for Carabus; de ere alle sorte 
med mere eller mindre stærkt motalfarvet Overside, ere nOgne, og mangle Teg¬ 
ning; kun hos faa ere Antenner og Been deolviis rOdc eller rOdgule. Opholds¬ 
stedet er noget forskjelligt for de enkelte Arter og overholdes ofte strengt. 
Slægten er i flere hundrede Arter udbredt over Jordens nordlige Halvkugle; dog 
tilhore kun faa Amerika. 
1. CARABUS GLABUATUS. 
Oblongus, niger, valde convexus, coleopteris aeqvaliler suhtiUssime granulotis, 
maryine pronotiqve limbo coerulescenle-opacis. 
Aflang, sort, hbjt hvælvet; Dækvingerne eensformigt yderst fiint grynede: deret 
Rande og Forryggens Somme mat mctalblaalige. — 11 - 12^ Lin. 
