Carabtis. 
293 
SVNON. Fabr. Sysl. Elviith. I, 175, 29. — Carabus convexus. 
Scbbiih. Syn. Ins. I, 173, 35. — 
Gyll. Ins. Sv. Il, 61, 8. — 
l)pj. Spoc. 11, 158, 100. — 
Afbildn. Panz. Fn Oorni. LXXIV, 5. — 
En af Slægtens mindste Arter. Malglindsende; Oversiden har sædvanligen et 
hlaaligt Ansfrdg, der samler sig til et stærkere Blaat i Forryggens og Dækvingernes 
Kandhulinger. — Hovedet er kort og bredt, Oversiden paa den glatte Pande nær 
flint rynket-piinkterct, Pandegniberne bagtil flade og rynkede. — Paa de enkelt og 
grovt punkterede nederstc Bagskulderblade nær er Bryststykkets Underside næsten 
glat. — Forryggen er især ved Koden dybere rynket-punkteret end hos de fore- 
gaaende Arter; den er en Tredicdcel bredere end lang; Siderne ere fortil let run¬ 
dede og fra Midten af konvergerende forefter, men bagved Midten rette eller let 
indbugtede og konvergerende noget bagtil, saaledes at Koden bliver lidt smallere end 
Midten; Baghjdrnerne ere stærkt tilbagetrukne, næsten vandrette, trekantede og til¬ 
spidsede, skjdndt ikke ganske skarpe; den bageste Kami er aldeles ret. Siderandene 
ere smalt og fladt hulede. Skiven fladt hvælvet. Kenden særdeles fiin, de niaanedan- 
nede Indtryk utydelige. — Kygpladens neppe tilrundedc Sider vise undertiden en svag 
Bugt ovenfor Spidsen. — Dækvingerne ere middelmaadigt hvælvede, kort ægdannede, 
to Gange længere end Forryggen og i Midten ikke fuldt en halv Gang bredere end 
denne; Enderne ere skar|)l spidsvinklede og uden Spor af Bugter. Ilver Dæk¬ 
vinge har henved tredive særdeles fine Striber, der ere svagt punkterede, og hvis 
ophdjedc smalle Mellemrum ere utydeligt opldste i smaa Korn; ud imod Randene 
blive Striberne tættere, og Mellemrummenes Korn mindre; de tre Rækker af utyde¬ 
ligt fordybede Punkter bestaae sædvanligen hver af omtreiitati; Kandhulingen er smal, 
af ringe Dybde, fiitit og skarpt grynet, og desuden forsynet med en Række af tæt- 
staaende, noget stdrre Gryn. Sidedækkerne ere af samme Beskaffenhed som hos den 
foregaaende Arf. — Bugens Sider ere grovt punkterede; det yderste Leds Spidse 
furer en Deel uregelmæssigt stillede Smaagruber indenfor Randen, og er hos Hannen 
dybt, hos Hunnen kun svagt, rynket. 
Med den hele korte og brede Form staae ogsaa Antennernes stærkt forkortede 
Led i niije Overeensstemmelse. Palperne ere usædvanligt korte; Endeleddet er læn¬ 
gere end Iredie Led, og meget stdrre hos Hautien end hos Hunnen. Læben og 
Hagen afvige ikke væsenligen fra dem hos den foregaaende Art: kun er den 
sidstes Tand mere spids og undertiden forsynet med en let Længderende. 
Varieteter. 
p. Forryggens og Dcehvingernes Rande metalgronne. 
y. Eensfarvet sort. 
Den lever baade paa fri Mark og i Skove, men lidror til de mindre hyp¬ 
pigt forekommende Arter. Udbredt i Europa og Nordafrika. 
4. CAKAItUS NFMOUALIS. 
Oblongus, niger, limbo purimrascente, elytris convexis, fusco-aeneis^ rugoso- 
substriatis, triplici serie foveolalis. 
