29i 
Carabus. 
Aflang, sort med purpurfarcet Som; Vinyedwkkerne hvælvede, metalhrune, 
rynket-stribede, med tre Rækker Gruber. — 10-11 Lin. 
SVNO.N. Miill. Prodr. 7.5, 80). — Carabus nemoralis. 
Rliill. Fn. Kridr. n. 211. — 
Ulig. Kiif. Pr. I, 1.52, 1.5 — 
Fabr. Syst. Elculh. I, 172, 18. — Carabus hortensis. 
Schdnli. Syn. Ins. I, 171, 20. — 
Gyll. Ins. Sv. 11, .58, C. — Carabus nemoralis. 
Dej. Spce. II, 156, 97. — Carabus hortensis. 
Afbildn, Panz. Fn. Gerni. V, 2. — 
O liv. Ent. III, 3.5, 27, 22. Tab. 4, Fig. .33, a. — 
Hovedet og Undersiden ere m.itglindsendc sorte, Forryggen metalsorl med pur¬ 
purviolette Rande og Baghjiirner, Dækvingerne kobberagtigt eller gninligt mctalfar- 
vede, især i Rynkerne og Gruberækkcriie; deres Randhuling er sædvaidigen ligefar- 
vet med Forryggens: Palperne ere ofte brune. — Hovedet er paa Oversiden grovt 
tverrynket, især ved Roden af de særdeles dybe Pandegruber, hvor Rynkerne gaae i 
alle Retninger; Mundskjoldet og den forreste Deel af Panden ere glatte. — Bryst¬ 
stykkets Underside er glat. — Forryggen er en Trediedcel kortere end lang; Siderne 
ere jevnt tilrundede, fra Midlen af noget konvergerende bagtil samt noget indbug¬ 
tede ovenfor Bagbjornerne, saalcdes at Roden bliver noget smallere; Baghjbrnernc 
ere stærkt tilbagetrukne, noget nedbojede, spidsvinklede og temmeligt skarpe; Ran¬ 
den imellem dem er ret. Siderandene og Baghjornerne ere jevnt hulede samt lige¬ 
som den bageste Rand grovt rynkede; ved Baghjdrncrnes forreste indvendige Side 
staaer en flad rund Grube; Skiven er fladt hvælvet, særdeles fiint og ikke tæt rynket- 
punkteret, med skarp Rende og tydeligt bageste maanedannede Indtryk. — Den meget 
korte og bagtil særdeles “stumpvinklede Rygplade har rette Sider. — Dækvingerne 
cre middelhvælvede, halvtrcdie Gang længere end Forryggen, og over Midten en 
Trediedeel bredere end denne, bos Hunnen bredt ægdannede, hos Hannen aflang¬ 
ovale med i Midten næsten parallelc Sider; Enderne ere skarpt spidsvinklede med 
en svag, kun hos Hunnen tydelig, Bugt. De tætstaaende fine og afbrudte Læng¬ 
derynker ordne sig utydeligt i Rækker, idet de frembringe smaa aflange Gryn af 
uregelmæssig og ubestandig Sldrrelse og Form; de tre Gruberækker paa hver Dæk¬ 
vinge bestaae hver af sædvanligen omtrent ti Gruber, der ere runde, middelstore, 
og de af samme Række undertiden forbundne ved længere Rynker: Randhulingen er 
af samme Beskaffenhed som hos den foregaaende Art. — Bugen er glat ; det yderste 
Led, som hos Hannen er rynket i Spidsen, er hos Hunnen forsynet med en Række 
Smaagruber indenfor Randen. 
Læbens store halvrunde Midfegrube fdrer fortil smaa borstebærende Punkter 
imellem de mellemste Læbebbrsters Leddegruber, og naaer saa langt opad, at den 
trykker Midten af Mundskjoldcts Forrand tilbage. Kjæbepalpernes to yderste Led 
cre lige lange, Endeleddct af ringe Brede, og altsaa snarere kolleformigt end (ixe- 
formigt. Hagetiinden er skarpt stumpvinklet. 
Varieteter. 
p. Dækvingerne smudsigt metalgronne med ligefarvet Rundhuling. 
Meget almindelig overalt og udbredt over hele Europa. 
