Carahus. 
SJ99 
yderste Led er hos begge Kjoii hint rynket, med den sædvanlige Gruberække inden¬ 
for Kanden. 
Med Hensyn til Munddelene afviger den ikke fra den næstforegaaende Art. 
Varieteter. 
p. Oversiden gronllgt kobberfarvet, 
y. Eensfarvet sort. 
Den lever baade paa fri Mark og i Skove; paa 0erne liiirer den til de 
sjeldneste Arter, paa Halviien, især i den nordligere Deel, til de almindelige. 
Udbredt især i det mellemste og nordlige Europa. 
t). CAUABUS CANCELLATUS. 
Oblongus, niger, supra fusco-aenem, antennarum scapo rufo ; elytris convexis, 
rostis tuberculorumqve oblongorum seriebus ternis alternis. 
Aflang, sort, Oversiden melalbruun, Antennernes Skaft rodt; paa de hvælvede 
Vingedaikker vexelviis tre Ribber og tre Rækker aflange Korn. — 9^-11 Lin. 
SvNON. Miill. Prodr. 75, 805. — Carabiis granulatus p. 
Illig. Kiif. Pr. I, 154, 18. — Carabus cancellatus. 
F a b r. Syst. EIcuth. I, 176, 36. — Carabus granulatus. 
S c 11 (in 11. Syn. Ins. I, 17.5, 143. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 64, 11. — Carabus cancellatus. 
Dej. Spoc. II, 99, .52. — 
Undersiden er giindsende. Kinderne, Forskulderbladenc og især Dækvingernes 
Sidedækker hyppigt med Kronce- eller Messingglands; Oversiden er matgliiidsende 
kobberbruun eller bruunligt messingguul, især paa D.xkvingernes Rande; Antenner¬ 
nes klart rode Skaft afgiver et godt Skjelnemærke for denne Art. — Hovedets Over¬ 
side er hint ryiiket-punkteret, Paiidegruberne middeldybe og ikke stærkt rynkede. — 
Forryggen er overalt eensformigt og sædvanligen noget dybere rynket-punkteret end 
Hovedet; den er næsten en halv Gang bredere end lang; Siderne cre jevnt tilrun¬ 
dede og bagved Midten sammentrukne og svagt indbuglede, saaledes at Roden bliver 
noget smallere end Midten, men omtrent af samme Brede som Spidsen; Baghjiir- 
nerne ere middelmaadigt tilbagetrukne, kun lidet nedbojede, og tilrundede udentil og 
bagtil; den bageste Rand er ret. Siderandene ere meget smalt og fladt hulede, 
deres Kant derfor kun svagt opadbiijct; Skiven er meget fladt hvælvet. Renden og 
de maanedannede Indtryk middeldybe, det bage.ste af de sidste med en lille flad 
Grube ved hver Ende, som ikke naaer Baghjornerne. — Rygpladen er usædvanligt 
lille og særdeles stumpvinklet, med rette Sider. — Dækvingerne ere hos Hannen 
iniddelhvælvede, hos Hunnen hojlhvælvede, ægdannede, halvtrcdie Gang længere end 
Forryggen, og over Midten, hvor de ere bredest, to Trediedele brodere end hiin: 
Enderne ere spidsvinklede med budte Spidser, Udsniltene hos Hannen svage, hos 
Hutmen derimod dybe og saa skarpe, at de fortil danne en næsten retvinklet Tand. 
Langs med Silmmen liiber paa hver Dækvinge en hin Liste, som ved et smalt for¬ 
dybet og hint rynket-punkteret Mellemrum afsondres fra en anden lignende; udenfor 
denne kommer et bredt, hulet og rynket-punkteret Rum, der i Midten har en Række 
af ophojede, glatte og ovale Korn; efter dette Rum kommer atter en Ribbe, et 
