302 
Carabiis. 
ket, det bagcstc af de sidste med en dyb Gnilie ved hver Ende, som udcntil flyder 
ud i Siderandenes Huling. — Rygpladen er middelstor, bagtil meget stumpvinklet, 
dens Sider rette eller buede. — Dækvingerne ere middelhvælvede, halvtredie Gang 
længere end Forryggen, allang-ægdannede. Skuldrene ligesom hos den foregaaende 
Art temmeligt fremstaaende, lidt bagved Midten, hvor de ere bredest, en Trediedecl 
bredere end Forryggen; Enderne ere temmeligt skarpt spidsvinklede. Udsnittene jevne 
og middeldybe. Paa hver Dækvinge liiber langsmed Summen en fiin ophdjet Liste, 
der ved et smalt fordybet Mellemrum afsondres fra en anden lignende; udenfor 
denne kommer et bredt hulet Rum, som furer en Række af sædvanligen omtrent ti 
til tolv store runde Gruber, der hænge sammen ved ophiijede aflange Korn; dernæs, 
fdiger en Ribbe, et grubet-kornet Mellemrum, en Ribbe, et svagere grubet-kornet 
Mellemrum, en svag og komet Ribbe, og endeligt i Randhulingen en Række af tæt¬ 
tere staaende mindre Gruber. Alle Gruberne og Mellemrummene ere flint rynket- 
punkterede og meget flint grynedc, Ribbene og Kornene glatte. — Bugens Sider 
ere uregelmæssigt adspredt - punkterede; det yderste Leds Spidse fdrer hos begge 
Kjdn den sædvanlige Gruberække indenfor Randen og er oftere flint rynket hos 
Hannen. 
Kjæbepalpernes Endelcd er hos begge Kjdn kortere end det næstyderste Led. 
Forbrystbenet er kantet, men bredt, fladt og ikke skarpt. 
Varieteter, 
p. Dækvingernes Gruber kobberrode. 
■y. Oversiden dybt og klart metalgron. Dækvingernes Gruber kobberrode. 
8. Eensfarvet sort. 
Imellem Varieteterne talrige Overgange. 
Almindelig overalt i Danmark paa vaade Fælleder, især i Nærheden af 
Havet; den træffes ogsaa i nogle Dele af Danmark i Sandegne, saaledes overalt 
i det nordlige Jylland lige til Skagen. Den er meget sjelden i Mellemeuropa, 
almindeligere derimod i Syden og Norden. 
12. CARABUS NITENS. 
Olongus, niger, pronoto elytrorumqve viridium margine aureis: liorum sutura 
costisqve tribus nigris. 
Aflang, sort, Forryggen og Randene af de guldgronne Yinyedækker guldrode: 
de sidstes Som og tre Ribber sorte. — 7 l.in. 
SviSON. Linn. Fn. Sv. n. 78.5. — Carabus nitem. 
Miill. Prodr. 75, 807. — 
Fabr. Syst. EIcuth. 1, 177, 40. — 
S c 11 d II h. Syn. Ins. I, 176, 48. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 70, 16. — 
Dej. Spec. II, 121, 68. — 
.4FBILDN. Panz. Fn. Germ LXXXV, 2. — 
O liv. Ent. III, 35, 38, 38. Tab. 2. Fig. 18. — 
Slægtens mindste Art og tillige, hvad Farven angaaer, en af de mest glimrende. 
Undersiden er sjeldcnt ganske sort, men sædvanligen ere Bryststykkets Somme og 
Dækvingernes Sidedækker kidrt metalgrcinne, undertiden hist og her med iblandet 
