nombidiiim. 
337 
guulrode med bruunlige Laar. — Forresten afviger den i fdigende Henseender fra 
B. Andreae: Forryggen er stærkere tilrundet paa Siderne, Uoden derimod meget 
smallere; dens Skulptur er som hos B. cruciatum, men Gruberne mindre dybe; Dæk¬ 
vingernes Striber ere ligeledes omtrent af samme Styrke som hos B. cruciatum, men 
væsenligt forskjellige fra dem bos alle nærstaaende Arter derved, al de alle ere lige 
dybe og neppe tydeligt svagere paa Siderne og ved Spidsen. Dækvingernes Pletter ere 
dybt uklart rustriide og temmeligt skarpt begrændsede, især de bageste: de forreste 
ere firkantede og saa store, at de kun lade et smalt Stykke paa hver Side af Sdm- 
men beholde den sortegronne Farve. 
Meget sjelden; jeg har fundet den paa Bredderne af en Ann af Limfjorden 
i Nærheden af LOgstOr. Den har især hjemme i det nordlige Europa. 
II. BEIUBIWUM CnUCIATUSI. 
tVi^rum, ctipitd pronotoqvc Viridi-aeneis ^ antcnnis pcdibusqv6 tufis: pvonoto 
cordato, bast utrinijvc foveolato^ angulis reclis: coleopteris teslaceis cruce nigro- 
fusca^ subdlitcr punetato-striatis ^ striis latevibus apicegve cvanssccntibus. 
Sort, Hovedet og Forryggen metalgrdnne, Antennerne og Jknene rode: For- 
hjertedannet. Roden med en Grube paa hver Side og retvinklede Hjørner: 
Dækvingerne leergule med sortebruun Korstegning, fiint punkteret-stribede, Striberne 
forsvindende ved Siderne og Spidsen. — 2 - 2J Lin, 
Synon. Dej. Spcc. V. 114, 69. — Bembidium cruciatum. 
Benenes Farve er mere rod og mindre klar end hos den foregaaende Art; Pal- 
perne og Antennerne ere klart rodgule, de fdrsles to og de sidstes otte yderste Led 
ofte lyst bruunlige; Undersiden er stærkt giindsende metalsort. — Forresten afviger 
den fra B. Andreae i fdigende Henseender: den er forboldsviis smallere og meget 
lettere bygget; Forryggen synes af denne Grund meget renere hjertedannet og meget 
smallere bagtil, skjdndt dens korhold i det Væsenlige ere de samme: Renden er 
mindre dyb, det forreste maanedannede Indtryk glat, det bageste meget dybere og 
enten glat eller kun utydeligt og enkelt punkteret, men aldrig rynket, hvilket ogsaa 
gjælder om Gruberne; Dækvingernes Striber ere meget linere og tabe sig hdjere 
oppe, ligesom de fire fdrste mindre iojnefaldcnde adskille sig ved Styrke fia de 
dvrige. Den gule Tegning er renere og lysere farvet og saa udbredt, at kun en 
Plet omkring Rygpladen, et i Midten rhombedannet udvidet Tverbaand og en Skygge 
fra dette op til Roden paa Summen blive tilbage; den hele bageste Trediedecl er 
altsaa guul, skjondt Bagkroppen skinner igjennem. 
Varieteter. 
(5. Metalsort, Antennerne brune med rodguul Rod, Laarene begsorte. Dækvingerne 
dybt rbdgule med bruun Korstegning. 
y. Metalsort, Hovedet og Bryststykket metallisk violette. Antennernes Rod, Renene 
og Dækvingerne hvidgule, de sidstes Korstegning lysebrunn. 
Sjelden, især Varieleterne; den genuine Form trælles undertiden i Mængde paa 
Sjællands nordlige Strandbred, i Nærheden afTidsvildc. Udbredt over hele Europa. 
