Bcmbidium. 
Ui 
derandene ere skarpt kantede, Skiven temmeligt hvælvet, Renden fiiii, det forreste 
maanedannedc Indtryk svagere, men ofte temmeligt skarpt, det bageste dybt, ret og 
ligesom de smaa, runde, særdeles dybe og skarpt begrændsede, ITjornegruber bestrdot 
med enkeltstaaende, temmeligt dybe. Punkter. — Dækvingerne ere fladt hvælvede, 
med aldeles flad Ryg, noget mere end halvanden Gang længere end Forryggen, 
ovale og lidt bagved Midten, hvor de ere bredest, en balv Gang bredere end hiin. 
De sex Punktrækker bestaac af dybe, grove og tætstillede, Punkter, som bagtil blive 
finere og paa selve Spidsen ere aldeles udslettede: den tredie Række har to indstukne 
Punkter; Mellemrummene ere middelbrede og saagodt som flade. 
Varicletcr. 
p. Oversiden metalblaa. 
Almindelig overalt og udbredt over hele Europa og Nordasien; Varieteten 
er meget sjelden. 
20. BEMBIDIUM PUSILLUM. 
Nigrmn, supra obscure viridi- aeneum, tibiis piceis: sulcis frontalibus paral¬ 
lelis: pronoto cordato, angulii posticis reetis: elytris dorso fortiter pvnctato-strialis. 
Sort, Oversiden indrkt metalgrdn. Skinnebenene begbrune: Pandegruberne pu- 
rallele: Forryggen hjertedannet, med retvinklede Baghjorner: Yingcdækkerne dybt 
punkteret-stribede paa Ryggen. — 1^ - I J Lin. 
SVNON. Gyll. Ins. Sv. IV, 40.1, 5—6. — Sembidium pusillum, 
»ej. Spec. V, ia>, 114. — 
Den har saa temmeligt Form tilfælles med den foregaaende Art, men er neppe 
halvt saa stor. Antenner, Munddele og Been ere sorte eller mctalsortc; Fødderne 
have Skinnebenenes Farve; Undersiden er stærktglindsendc metalsort, ofte med blaa- 
ligt Skær, Oversiden i .klmindelighed meget dybt ertsgnin. — Ojepunkterne ere dybe. 
Pandegruberne middeldybe og fra Mundskjoldet indtil Ojets Midte fuldkomment pa- 
rallele. — Forryggen er neppe en Trediedecl bredere end lang: Spidsen er svagt 
indbugtet, Forhjdrnerne dybt nedbøjede, bojt hvælvede, neppe freratrukne, skarpt 
retvinklede; Siderne ere stærkt udvidet-tilrundedc, men bagtil langt stumpvinklet-ind- 
bugtede og saa sammentrukne, at Roden næsten synes en balv Gang smallere end 
Midten; Baghjornerne ere temmeligt skarpe, den bageste Rand ret eller svagt buet. 
Forryggens Skulptur afviger kun derved fra den hos B. celere, at Hjdrnegrubernc 
ere noget mindre dybe, lidt ovale, og desuden noget skraatliggende. — Dækvingerne 
ere fladt hvælvede, med flad Ryg, ovale med svagt rundede Sider, omtrent halvanden 
Gang længere end F’orryggen og over Midten to Trcdiedele bredere end denne. Af 
de syv grove Punktrækker staae kun to eller tre af de ved Sommen nærmeste i 
fordybede Striber; alle blive svagere henimod Spidsen uden dog ganske at forsvinde 
ved denne; den tredie Stribe fdrer to lidet mærkelige indstukne Punkter; Mellem¬ 
rummene ern middelbrede og saagodt som flade. 
Varieteter. 
p. Eensfarvet sort. 
y. Dækvingernes Spidse bruunlig. 
