546 
Dcuiliidiuni. 
rorlijorncrne micidclmaadigt nedbdjcde, neppe fremirukne, middclhvælvcdc og skarpt 
retvinklede; Siderne ere stærkt rundede, men bagtil ovenfor de skarpe Bagbjdrner 
langt indbugtedc og meget sammentrukne, saaledcs at Roden bliver en Fjerdcdecl 
smallere end Midten; den bageste Rand er svagt buet. Siderandenc ere Hint og 
skarpt kantede, Skiven middelhvælvet, det forreste maanedannede Indtryk skarpt vin- 
keldannel og temmeligt dybt, det bageste ujeviit og ligesom de sraaa, aflange og 
temmeligt dybe, Iljdrncgrubcr bestroet med enkelte uregelmæssige og svagt rynke- 
dannende Punkter. — Dækvingerne ere jevnt og lladt hvælvede, bredt ovale, med 
næsten rette og parallele Sider, halvanden Gang længere end Forryggen og i Midten 
en Trediedcel bredere; de syv middeldybe Striber ere regelmæssigen tæt og middel¬ 
dybt punkterede og blive svagere henimod Spidsen, de yderste som sædvanligt hdjere 
oppe; de smalle Mellemrum ere noget hvælvede, det tredie forsynet med to ind- 
stukne Punkter. 
Den lever saavel paa fri Mark som i Skove overalt i Danmark, men horer 
til de mindre hypi)igt forekommende Arter. 
23. BE.MIilDIUM DORIS. 
Aeneo-iiiijrum, antennarum basi jiedihtisqve piceo-rufis; sulcis frontalibus atilice 
conniventibus: pronoto cordalo, capilis latitudine, angulis posticis reclis; elijtris apicc 
maculaqve ante apicem foTuyincis, dorso punetato-striatis. 
Metalsort, Antennernes Rod og Benene begrode: Pandegruberne sammenlobendc 
fortil: Forrijggen hjertedannet, af Hovedets Brede, med retvinklede Baghjdrner: 
Yingedækkernes Spidse og en Plet foran Spidsen rustfarvede. Byggen punhteret- 
stribet. — - 1| Lin. 
Sykon. Panz. Fn. Gcrm. XXXVIII, 8. — Carabus Doris. 
111 i g. Kiif. Preuss. 1, 232, 16. — Klaphrus Doris. 
Schiinh. Syn. Iris. I, 224, 30.o. — Carabus Doris. 
Gyll. Ins. Sv. II, 24, 11. — Bembidium Doris. 
Dej. Spec. V, 172, 120. — 
Sort, glindsende. Oversiden med svagt Metalskær; Farven paa Antennernes to 
til tre fdrste Led samt paa Munddelene og Benene er et dybt og klart Begrddt. — 
Pandegruberne ere af overordenlig Dybde og Brede, konvergere endnu i hdjere Grad 
forefler end hos den foregaaende Art og modes ligesom hos denne i en meget .sjiids 
Vinkel paa Mundskjoldet; den imellem Ojestriben og Pandegruben paa hver Side in¬ 
desluttede Fold er bred, stærkt ophdjet, og paa dens Midte staaer det store Oje- 
punkt. — Forryggen bar omtrent ligestor Længde og Brede; Spidsen er neppe ind¬ 
bugtet, Forbjdrncrnc dybt nedbdjcde, temmeligt hdjt hvælvede, aldeles ikke frem- 
trukne, og skarpt retvinklede; Siderne ere fortil jevnt rundede, bagtil ovenfor de 
skarpe Baghjdrner langt indbugtedc og saa sammentrukne, at Roden bliver en Irc-- 
diedcel smallere end Midlen; den bageste Rand er ret. Sidciandene ere flint og 
skarpt kantede. Skiven middelhvælvet. Renden fiin, de maanedannede Indtryk svage 
eller udslettede, Iljdrnegruberne dybe, temmeligt store, næsten trekantede, og bestrdede 
med enkelte Punkter. — Da'kvingcrnc ere temmeligt biijt hvælvede, bredt ovale 
med jevnt rundede Sider, halvanden Gang længere end Forryggen og over Midten 
