Elaplirus. 
357 
fiyll. Ins. Sv. IV, 3!)8, 1—2. — 
Afbildm. Sturm D. Fn. Ins. VII, Tab. CLXXXII, Fig. a, A. — 
Ganske af samme Form som den forcgaaeiide Art, men næsten dobbelt saa 
stor, morkere farvet, og mere giindsende. Undersiden er metalgrdn, Palperne me- 
talglindsende brune eller sorte, Laarene metalgronne, deres Rod og Skinnebenene 
dybt rddligt bruungule, de sidstes Spidser og Foddernes Overside funklende staal- 
blaae; Forryggens Baglijorncr og Dækvingernes Øjepletter ere meget dybt violette.— 
Den afviger desuden endnu i følgende Punkter: Oversidens Punktur er langtfra at 
være saa tæt; Undersiden er glat langs ad Midten og Bugen kun punkteret paa 
Sidernes forreste Deel; Forbrystbenets Ende bar en tydelig Rende; Panden bar i 
Midten en fladt hvælvet Opliojning med en lille rund Grube i Midten; Forryggens 
Sider ere mindre udvidede i Midten, dens Rende og.' især de maanedannede Indtryk 
meget dybere, de glatte Forbdjninger ved Rendens Ender udslettede eller utydelige; 
de Ojcpletterne forbindende Korn paa Dækvingerne ere storre, glatte, men utydeligt 
begrændsede og de i den inderste Plctrække ikke udmærkede fremfor de andre; 
Ojepletternes Pupillc er meget stærkere ophdjet og meget grovere punkteret. 
Den træffes især i Skovegne og er meget mindre hyppig end den foregaa- 
ende Art. Den har især hjemme i det nordligere Europa. 
IL Tungens Ende lige afskaaren: Bitungerne rette. Pandegruber. For¬ 
ryggens Sider 7'andhulede, Dækvingerne stribede og grubede. 
3. ELAPHRUS MULTIPUNCTATUS. 
Ohseure aeneus, elytris jnmetato-striatis foveisqve duplici serie impressis. 
Morkt broncefarvet, Vingedækkerne . punkteret-stribede^ med to Rækker Gru¬ 
ber. — o Lin. 
Synon. Linn. Fn. Sv. n. 80.5. — Carabus multipunetalus. 
Miili. Proilr. 79, SM. — 
Fabr. Syst. Eleuth. I, 182, 68. — 
Schonh. Syn. Ins. I, 185, 90. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 44. 6. — Nebria muUipuncIata. 
Dej. Spcc. II, 2(i6, 1. — Blethisa miillipnnetala. 
Afbildn. Sturin D. Fn. Ins. VII, Tab. CLXXXI. — 
Glindsende; Munddele, Been og Antenner ere broncesorte, de sidstes nederste 
J.cd og Laarene sædvanligen metallisk grønne, sjeldnere violette eller kobberfarvede; 
Undersiden er dybt mctalgron, Oversiden sædvanligen olivenagtigt ertsfarvet, Randene 
af Forryggen og Dækvingerne samt de sidstes Gruber og Punkter klart grdnne. — 
Hovedet er meget smallere end Forbryststykket og bæres jevnt ncdbdjet; Øjnene ere 
store, mon ikke saaledes fremragende som hos de egenlige Elaphrer. Pandegruberne 
have en hiijst ejendommelig Form: de ere smalle, skarpe, stribedannede, og sende 
fortil to svagere Fortsætninger ud paa Mundskjoldct , hvor de forbindes med en 
Tverstribe; bagtil fortsætte de sig med cu Krumning op omkring Øjnene og Idbe 
ud i den buede Tverstribe, der afsondrer Issen fra Melleinliovcdet; deres Midte 
danner en skarp Vinkel udad, fra hvis Toppunkt en kort Tverstribe Idber hen til 
