Dy tisri. 
SttTi 
afruiidel, med indbiigtet, ofte kantet, Rand og uden Spor af Halsring, Sfru- 
b(!n lidt mere hvælvet end Ansigtet og bagtil dybt indbugtet; Uagedelen 
er afsat ved et buet Tverindtryk: dens Iljorner ere spidsvinklede og Randen 
imellem dem bredt indbugtet. Mundkrogene ere skarpt spidsvinklede. 
Fra de to falske Længdesbmme, som indeslutte Strubens mellemste 
Deel, hæve sig lodret i Hovedet to tynde Hornvægge, der oventil udbrede 
sig i forskjelligt formede membranose Vinger og i Midten forbindes ved lo 
smalle Hornbroer, den ene bagved den anden; desuden findes indeni Hove¬ 
det en smal Hornbue, som omgiver Svælget og med sine Ender er heftet 
til Mundskjoldets Hjorner: endeligt kan til Hovedets indre Skelet regnes to 
tykke og korte Hornkegler, som bos mange Slægter sidde bagved Læben, 
i Svælgets overste Væg. 
De store sidestillede Ojne optage ligemcget Rum paa begge Flader; 
deres Tverhvælving er noget bdjere end en halv Cirkelperipheri, men er un¬ 
dertiden mere (Laccophilus) eller mindre spids; Længdehvælvingen er byp- 
pigen rundet ud i een Rue med Mundskjoldets Sider, og i dette Tilfælde 
er Oversiden kun fladt hvælvet eller endog hvælvet ud i samme Bue som 
Hovedet; sjeldnere O'ogle Colymbetiner og især Dytiscu.s) blive Ojnene saa 
store og hvælvede, at de rage frem udenfor Hovedets Sider. 
Graden af Læbens Nedbojning retter sig efter Mundskjoldets; saale- 
des hænger den næsten lodret nedad hos de Hydroporiner, hvor Panderan¬ 
dens Frcmragning betinger en Indbojning af Mundskjoldet; hos de fleste 
andre gaaer dens Længdehvadving i een Bue med dettes, hvis hele Forrand 
den .stedse optager og under hvilken den er indskudt. Den er bvadvct, 
meget stor, stedse mere end dobbelt saa bred som lang, tolappet, og afviger 
kun lidet i Omrids: Fligene ere snart mere rundede (Laccophilus), snart 
udentil næsten relvinklet-afrundede (Dytiscus), Siderne snart mere, snart 
mindre, divergerende forefter, sjeldnere parallele (Noterus), Bugten mere 
eller mindre dyb, dens Bund snart mere rundet, snart mere skarp, sjeldcnt 
næsten udslettet (Noterus). Forrandens Ganeomhojning skeer under Form 
af en glat Rand, der i Bugtens Toppunkt danner en trekantet Forhojning: 
hos Noterus udmærker den sig ved Dobbelthed og paafaldende Brede, hos 
Colymbetes og Acilius ved en pladet Struktur; Ganehuden er tynd, glat, og 
mangler egenlig Svælgfortsælning. Indleddede L(vbeb6rs(er mangle aldeles- 
derimod findes i Bugtens Toppunkt en længere (Hyphydrus) eller kortere 
Række af fine, lige fremstrakte og sædvanligen i en kort Tverfure indplan¬ 
tede liaar; Ganchudens Rand har kun .sjeldent (Dytiscus) korte Ganeborsler. 
