Dytisci. 
r><H 
Borster erc indplantede. De ydre Klapper liuve sa'dvanligen en, bagtil ind- 
buglet, Udvidelse ved Roden og svare med deres bageste, ofte let trekantel- 
ndvidede og undertiden med en lille rhomboidalsk eller triangulær Tilhængs- 
plade forsynede, Ender forsaavidt ganske til den bageste Ende af den Horn- 
I ing, der omgiver Oversiden af Hannens Peniskappe, som det er imellem dem 
at Masttarmen og Uringangene trænge ind i Kloaken. Hos de ovrige Dy- 
tiscer maa del ene Par kaldes bverst og forrest, det andet nederst og ba¬ 
gest ; begge ere betydeligt bredere i lodret Retning. De oversle Sideklapper 
ere kortere, bagtil afrundede, og ofte forsynede med en opad og indadvendt 
Fortsætning fra deres overste og forreste Hjbrner: det er imellem dem at 
Masttarmen og Urinblærernes Udforingsgange munde nedad i Kloaken, og 
de svare altsaa til Dytiscinernes y dre Klapper. De nedersle og bageste Side¬ 
klapper ere bredt lancetdannede eller elliptiske, omfatte Vagina og staae ved 
en ægte Som med den forreste Halvdeel af deres overste Rande i Forbin¬ 
delse med de overste Sideklappers nedre Rande; deres smalle Spidser for¬ 
bolde sig omtrent paa samme Maade som Enderne af Dytiscinernes indre 
Klapper. I dette indre eller bageste Par Sideklapper besidde altsaa Dytis- 
cerne en virkelig Æglægger. 
Med Hensyn til Betydningen af Æggegangens Tilhæng vil jeg tillade 
mig at yttre den Formodning, at Dytiscinernes Tilhæng ere Sædkapsler uden 
sliimafsondrende Organer; men hos de Former, hvor to Tilhæng findes, er 
jeg meget tilbojelig til at ansee det,bageste for Sædkapsel, og det forreste 
for Sliimsæk. Omhyggelige Undersøgelser over Tilhængenes indre Struktur 
hos Agabiis abbreviatus, hvor begge, som ovenfor om Agaberne i Alminde¬ 
lighed er bema'rket, ere meget store, synes at bekræfte denne Anskuelse. 
Begge Tilhængene bestaae nemlig af en meget tyk, smudsigt hvid, Væg af 
en flint kornet Textur; indeni den store bageste Sæk indesluttes en mindre, 
tyndhudet, guulagtig Kapsel, som med en smal Hals munder ind i Ægge¬ 
gangen og inde i denne maaskee ogsaa staaer i særegen Forbindelse med 
det forreste Tilhængs Huulhed. Dette sidste gjennemlobes af et mbrkere 
farvet, snævert, tyndhudet, traadformigt Kar, som henimod Tilhængets Ende 
udvider sig i en lille pæreformig Sæk, til hvilken, altsammen indesluttet i 
den tykke ydre Tunika, er fæstet et melkehvidt, smukt og regelmæssigt tvær¬ 
stribet Organ, som udfylder Tilhængets elliptisk-kblleformige, krummede 
Ende, hvor den ydre Tunika er tyndere. Jeg antager altsaa, at det tver- 
stribede Organ afsondrer, den pæreforniige Sæk modtager og det traadfor- 
