Dylisci. 
40.) 
Ictteligon foikl.ires deraf, at hos de sidste Penis er blod, iivoriinod den hos 
Dytiscerne omgives af Hornstotler og altsaa ikke tramger til Stolte af Skeden. 
Af den almindelige Skildring af den ydre Bygning fremgaaer det alle¬ 
rede, hvormange Midler Naturen har bragt i Anvendelse for at lette Hannen 
den vanskelige Opgave at fastholde sig |)aa Hunnen i det omgivende Flu¬ 
idum. Thi deels kunne Hannens forreste Fodder paa Grund af deres ofte 
betydelige Udvidelse indtage en stbrre Flade, deels ere deres Saaler besatte 
med Sugeskaale af mangfoldigt afvexlcnde Bygning, hvis Randfryndser eller 
Randhudblade ligesom de sammentrykkede og undertiden i Enden krogfor- 
mige Borster, der ofte staae omkring alle Fodens Rande, af Vandet klæbes 
saa fast til hinanden, at de fuldkomment luftta't formaae at slutte sig til den 
Flade, imod hvilken de anbringes, hvorom man med Lethed kan overbevise 
sig ved at trykke dem mod et Glas*); deels ere Kloerne hyppigt forlængede, 
stærkt indadbbjede, tandede, bugtede, snoede eller formede paa andre Maa- 
der, der gjore dem fortrinligt skikkede til at hages fast om de skarpe Rande 
af Hunnens Legeme: medens paa den anden Side dette sidste derved hyp- 
pigen kommer Hannen tilhjælp, at dets Overside frembyder en enten for den 
ejendommelig Skulptur eller en hojere Udvikling af den samme, der optræ¬ 
der hos Hannen. 
Det er herved interessant at lægge Mærke til det Vexelforhold, der 
finder Sted imellem Udviklingsgraden samt Udviklingsmaaden af Hannens Hef¬ 
teredskaber og de forskjellige Grader, hvori Hunnens Skulptur og Beklæd¬ 
ning lette deres Anvendelse: begge Forhold udpræges med saameget mere Be¬ 
stemthed, jo storre Vanskelighederne ere, der skulle overvindes, og er det 
ene meget udviklet, staaer som oftest det andet tilbage; ja denne sidste Lov 
gjennemfores saa konsekvent, at de ffunner, som vise en dobbelt Form af 
Skulptur, een, som ikke Ijcrner sig fra Hannens og en anden, for den ejen¬ 
dommelig, undertiden ogsaa have to Hanformer, som svare til hver af Hun¬ 
nens i Udviklingen af deres Forkloer. Jeg vil hermed ikke have sagt, at 
Grundene til den uendeligt afvcxlende konstige Bygning af Hannens forreste 
Fodder, og endnu mindre, at Aarsagen til saamange Hunners Dobbeltform paa 
den angivne Maade overalt og i det Enkelte kunne forstaaes; men i detVæ- 
•) Da dette ligesaa godt gaacr an med opbiddte ddde Individer som med levende, maa 
Sugningen antages at lorcgaae aldeles mekanisk ved den blotte Paatrykning al Skaaleiie. 
Ml i ger er (Verz. d. K. Pr. p. 2-19) under sit Forsfig paa at forklare Sugningen falden 
i mange Vildfarelser, især ved at antage Ringmuskler i SUaulene o. s. v; ogsaa er hans 
Mening om deres Anvendelse under Parringen urigtig. 
