404 
Dytisci. 
senlige og i de fleste Tilfælde er dog nok min Mening rigtig. Saaledes ere 
Haliplinernes Forfodder meget svagt udvidede og kun tyndt svampede paa Un¬ 
dersiden, medens tillige Hunnen mangler ejendommelig Skulptur, fordi Byg¬ 
ningen af Forbryststjkket gjdr det let for Hannens lange Been at omfatte 
dette; hos de Hydroporer, som ere tættere behaarede, ere Hannens Forlod¬ 
der kun svagt ud\idede, flint svampede, og Kloerne kun lidet udviklede, 
men saasnart en mindre tæt Behaaring gjor det fornodent, blive Hannens 
Fbdder bredere. Kloerne længere og Hunnen undertiden stærkere punkteret 
(H. ruflfrons, parallelogrammus, picipes, depressus); hos Laccophilerne og 
Noterus svare Hannens kraftige Fbdder og uforholdsmæssigt store Sugeskaa- 
le til Hunnens Spejlglathed; bos Agaberne, hvor Form og Skulptur afvexle 
saa betydeligt, findes ogsaa dertil svarende betydelige Forskjelligbeder i Han¬ 
nens Forfodder og Kloer; begge ere derimod mindre udviklede hos Bybierne, 
fordi den flade Underside hos dem bedre passer til den hvælvede Overside; 
hos Colymbetes hjælpes ofte Hannens Kloer af Hunnens Skulptur; hos Dy- 
tiscinerne, som bevæge sig med stbrst Kraft, ere ogsaa Hannens Forfodder 
mest udvidede og Hunnen ofte forsynet med særegen Skulptur, undertiden 
endog, som hos Hjdaticus, netop kun paa de Steder, hvor Hannens Fbdder 
anbringes; Hannens Kloer ere længst hos Acilierne og Hunnens Forryg un¬ 
dertiden behaaret der, hvor Hannens Fbdder sættes, da de ere de hurtigste 
Svbmmere og det desuden hos dem paa Grund af den hvælvede Underside 
bliver meget vanskeligt for Hannen at fastholde sig o. s. v. Sammenlignin¬ 
gen lod sig naturligviis udfore endnu langt mere i det Enkelte, men det 
Anfbrte er tilstrækkeligt for min Hensigt. Endnu er at bemærke, at Han¬ 
nens Forskinnebeen altid fblge Fbdderne i Udvikling, deels fordi de skulle 
indeholde saameget desto kraftigere Muskler for at bevæge og fasttrykke 
F'bdderne, jo stbrre disse ere, deels fordi de maae være udvidede i Forhold 
til Fbdderne for at kunne modtage dem under Indlæggelsen. 
Æggene lægges om Foraar og Efteraar frit i Vandet, og Larverne 
forlade dem efter to til tre Ugers Forlob; udentvivl overvintre de omEfter- 
aaret lagte Æg som saadanne. Larverne skifte tre Gange Hud; fuldvoxne, 
forlade de Vandet og grave, især ved Hjælp af Hovedet, en oval Hule i den 
fugtige Jord paa Bredden, hvori de afvente Forvandlingen. Puppen hviler i 
flere Uger. 
Paa det Tbrre gaae Larverne slet. De bbje hele Kroppen opad i en 
Bue, stbtte paa Halegriflerne og den nedadvendte Overside af Kloerne, idet 
de strække Benene lodret fra sig. og komme saaledes kun langsomt fremad. 
