408 
Dytisci. 
eller hindres Opstigningen af Gjenstande deri, eller jages Dyret af en Fjende, 
eller gjore andre Omstændigheder det dnskeligt at stige herligere , iværk¬ 
sættes ogsaa denne Bevægelse med Benene, og da kommer Hovedet forst 
op. Denne Lejlighed er ogsaa den eneste, hvor Forbenene komme i Brug 
til Bevægelse i Vandet, hvorimod de under Svomning i alle andre Retninger 
holdes tæt sammenlagte mod Forbrystet, saaledes at kun det sidste Fodled 
rager frem til Siderne udenfor Kroppen. 
Det er ovenfor ved Betragtningen af Hudskelettets Bygning viist, hvor 
ganske denne Forbenenes Stilling begunstiges; og det fremgaaer tilstrække¬ 
ligt af den anatomiske Beskrivelse, hvor fortrinligt Kroppen er skikket til at 
gjennemskære Vandet. Gjentagende gjores her opmærksom paa dens mere 
eller mindre nedtrykkede baadlignende Form, dens Hade og skarpe Rande 
fortil samt Tiltagen i Omfang fra begge Ender imod det Punkt, hvor 
Bagbenene ere befæstede, og fra hvilket altsaa den bevægende Kraft ud- 
gaaer. Jo fladere Ryggen er, saa at den frembyder mindre Modstand for 
det benstrommende Vand: jo mere hvælvet samtidigt Undersiden er, saa at 
den ved at bringe Tyngdepunktet mere nedentil letter og styrker Stillingen: 
jo skarpere Kroppen er fortil, saa at den bedre gjennemskærer Vandet, desto 
mere tiltager Svomningen i Sikkerhed og Kraft; er derimod Oversiden be¬ 
tydeligt mere hvælvet end Undersiden og Hovedet stumpere, eller nærmer 
endog hele Kroppen sig til Kugleformen, saa bliver Svomningen i samme 
Grad usikker, uregelmæssig og rullende. Som Exempler paa den forsle 
Disposition tjene Laccophilerne, Acilierne og Cybisterne, paa den sidste Hy- 
phydrerne og Ilybierne; imellem begge Extremer staae Slægterne Dytiscus, 
Hydaticus, Colymbetes, og de fleste Agaber. 
Til at fremskyde deres, ved den samlede Virkning af saamange hel¬ 
dige Forhold begunstigede*), Legeme have Dytiscerne endeligen i Bagbenene 
faaet de muligst hensigtsmæssige Redskaber. Da Bagbenene skulle bevæges 
i en med Kroppens Lamgdeaxe næsten parallel Plan, er Hofternes Bevæge¬ 
lighed bleven unyttig; de ere derfor flistvoxne til Bagbrystbenet og slettede 
paa alle Sider af dette, af Bagryggens tredie Led samt af det forste Bugleds 
indre Fortsætning; og for endmere at styrke det Punkt, hvorfra den bevæ¬ 
gende Kraft udgaaer, ere tillige de to næste Led sammenvoxne. Af Hofter¬ 
nes Ubevægelighed folger dernæst, at de Muskler, som ellers skulde have 
*) For den sUiire Detail af Maaden, bvorpaa Vandet brydes omkring Dyret, sec Straiis- 
Durckbciin /. c. p. 19S. 
