410 
Dylisci. 
Bevægfligheil og ringere Slorrelse. Naar Retningen skal forandres, skeer dette 
deeis ved rija[’I|) af de foireste Been, deels ved paa en af Siderne at strække 
Bagbenene med stbrre Kraft. 
Med Undtagelse af de Arter, som hore til Ilaliplipernes (og Pelobiiner- 
nes?) Gruppe, beva’ges Bagbenene samtidigt hos alle Dytiscer. 
Del ligger i Sagens Natur, at jo stbrre Bagbofterne ere, saa at de 
kunne indclp)lde stbrre Muskler, at jo mere sammentrykkede Skinnebenene 
og Fbddertie, jo længere, tættere og stivere Svbmmebbrsterne ere, saa at de 
kunne tilbageslbde Vandet med en stbrre Flade, og at i jo bbjere Grad 
djsse Former træffe sammen med en gunstig Udvikling af de tidligere om- 
tajte Forlvold, desto bedre svbmmer Dyret; ligesom ogsaa, at en bbjere 
Udvikling af eet Forbold kan bbde paa en ringere af de andre, Saaledes 
ere Cybisterne og Acilierne begunstigede i alle Henseender; Hypbydrernes, 
Hyblernes og Noterernes mindre bensigtsma'ssige Form erstattes for en Deel 
af bagbenenes portrinligbed, de sidstes ringe Udvikling bos mange Hydro- 
perer af Kroppens nedtrykkede Form. 
Saavej Dyliscerne som deres Larver ere graadige Rovdyr og angribe 
endog byppigen Individer af deres egen Art. 
Larvernes Bytte bestaaer især i Ulonaters og Antliaters Larver og 
Nympber; det afventes i krummet Stilling med oprejst Bagkrop og udspilede 
Kindbakker, gribes og gjennembores med disse og udsuges derpaa igjennem 
deres Iluulhed, Da de smaa hornede Larver, jeg bar beskrevet, udmærke 
sig ved den Besbnderligbed, at Kindbakkerne ifblge deres Stilling bevæges 
lodret og ikke, som ellers hos Leddedyrene, i borizontdl Retning, vilde de 
saameget destomiudje kunne fastholde deres Bytte, spm Kindbakkerne blot 
krydse hinanden med de yderste Spidser, saafremjt ikke Pandehornets Form 
kom dem tilhjælp: mod dettes Huulbed kunne de nemlig stblte det med 
Kindbakkerne fattede Bytte og saaledes bolde det fast under Sugningen. 
De Larver, jeg har holdt fangne, forede jeg stedse med raat Kjbd; en lille 
Art, som jeg antager at tilbbre Agabus uliginosps, fandt især Smag i du 
Hydrer, jeg havde sat i det samme Glas, hvorved jeg havde den Fordeel, 
at dens Foder, ligesom Flesket paa Svinet i Valhalla, voxed.e frepii igjen 
næsten ligesaa hurtigt, som det fortæredes. 
Det synes at fremgaae tydeligt nok af Kindbakkernes Bygning og den 
lukkede Mund, at Larverne blot kunne nære sig af Blod; imidlertid for- 
sikkrer De Geer*), at have seet Larven til Acilius sulcatus, ikke alene at 
*) 3f(<m. IV. p. 3ST. 
