Dylisci. 
411 
udsuge, men endog aldeles at fortære et isopod Krebsdjr CCloporte aqua- 
tique). Hvor utrolig end denne Iagttagelses Rigtighed synes, træffer det 
sig dog mærkeligt nok, at lios den nævnte Larve, som jeg i dens udfdrlige 
Beskrivelse har anfdrt, Munddelene afvige betydeligt fra den sædvanlige Form: 
Kindbakkerne ere nemlig paafaldende tjkko og korte. Tungen af en meget 
besbnderlig Form og desuden huul. Der vækkes saaledcs Formodning om, 
at Dyret kan indbringe fastere Næring igjennem Tungen. For at dette kunde 
skee, maatte Tungen naturligviis munde ind i Spiseroret; den slette Tilstand 
af det eneste Exemplar, jeg har havt at dissekere, har ikke tilladt mig at 
afgjore noget derom. 
De fuldkomne Dytiscers Mtmddele, skjondt byggede ganske efter samme 
Typus som hos Karaberne, have i deres Forskjelligheder fra denne Fami¬ 
lies netop lidt saadanne Modifikationer, som kunde gjore dem fortrinligt skik¬ 
kede til Anvendelse i Vandet. Læben er bleven saa stor og af en saadan 
Form, at den ganske kan tilslutte Munden oventil, Kindbakkerne have tabt 
Gribeformen og ere udelukkende bievne Knuseredskaber, Bitungerne ere 
flyttede ovenpaa Tungen, saa at de med deres tætte Fryndser kunne til¬ 
slutte Svælgaabningen fra Siderne, Tungens bageste Afdelinger ere under- 
gaaede i den hele forkortede Ty pus, indleddede Foleborster paa Læbe, 
Palper og Tunge bortfaldne som mindre anvendelige i det tættere Element; 
derimod har Svælget modtaget særegne Redskaber. 
De udholde at sulte i liere Maaneder, men kunne ogsaa paa eengang 
fortære et uhyre ^ Kvantum og forddje det med forbausende Hurtighed. 
Erichson fortæller*) om en Cybister Roeselii, der i 40 Timer havde opædt 
to hele Frder, at Tarmekanalen, aabnet kort efter at den sidste Fro var 
fortæret, befandles næsten tom; og mine egne Endersogelser have ledet til 
lignende Resultater for mangfoldige andre Arter. Db, jeg i stor Mængde 
har iagttaget i Fangenskab, bleve rigeligt forede med raat Kjdd, men de 
Stærkere opaad ikke desto mindre de Svagere; hvorved de altid forst borede 
Hovedet ind under Offerets Dækvinger for at komme til Indvoldene og Fidt- 
legemet, som de synes at foretrække for Musklerne. Arterne af Slægten 
Dytiscus forsmaae ikke de Kadavere af stdrre Dyr, som de finde i Vandet. 
Endog levende Dyr, som ere meget storre end de selv, dræbe og fortære 
de; det er saaledes almindeligt antaget, at de anrette Skade i Fiskeparkene, 
hvilket bliver saarneget mere troligt, som der i Parke, der holdes frie for 
') Gen. Ihjt. p. J3. IVot. 
