418 
llaliplus. 
inde i Hofterne og de deraf nddvendiggjorle indre Forlsætiiinger have af¬ 
stedkommet Iios de ovrige Dyliscer, mna den fdrste Maade saa meget desto 
mere ansees for den simplere, som af de to andre Foranstaltninger, den har 
draget efter sig — Indhulinger i Bugen, for at Benene kunde bevæges i en 
med Kroppens Længdeaxe næsten parallel Plan, og Plader paa Hofterne, 
for at stotte dem forneden — ingen har kunnet have yderligere Forandrin¬ 
ger i den hele Bygning tilfblge. Derimod maatte, da den fremskydende 
Kraft betinges af en Deel, som selv er bevægelig. Bagbenenes Bevægelses- 
maade bliver afvexlende og ikke samtidig som hos de ovrige*) Dytiscer; 
imidlertid har denne Omstændighed saalidt nogen ufordeela^ig Indllydelsc 
paa Svomningens Hurtighed, at Haliplinerne i denne Henseende ikke staae 
tilbage for egenlige Dytiscer af samme Storrelse. 
Haliplinerne ere meget smaa Dytiscer, som fornemmeligen opholde sig 
i Konferver i stillestaacnde eller sagte rindende Vande. De ere giindsende, 
nbgne, lysere eller mbrkere rustfarvede, sjeldnere okkergule, og have sort 
eller bruun Tegning under linieret og plettet Form. Panden, Bryststykket 
og Spidserne af de fritliggende Bugled frembyde stedse en mere eller mindre 
udbredt grov Punktur; undertiden har Forryggens Rod et Lsengdeindtryk 
paa hver Side ligesom hos Hydroporerne af forste Gruppe. 
Arterne have hjemme i Europa og Nordamerika. De to Slægter for¬ 
holde sig i systematisk Henseende til hinanden som Trechus til Bembidium. 
Haliplus. 
Tab. XVI, Fiy. A, a-n. 
^Jaliplus Latreille. — ITopJilus Clairville. 
Mentum dente medio acuto. Ligula apice trisinuala. Palpi articulo ultimo 
minuto, subuliformi. Labrum apice emarginatum. 
Uagetanden spid^. Tungens Ende trebugtet. Palpernes Endeled lidet, sylfor- 
migt. Læbens Spidse indbugtet. 
’å\Ik\oo<; svommende; (egenligt En, der svtiinmcr i Havet.) 
Læbeu (a) er mere end dobbelt saa bred som lang og temmelig hvælvet; 
Siderne ere rette og konvergere stærkt fra Boden forster, Forhjornerne næsten 
skarpe, Indbugtningen af Spidsen parallel med Mundskjoldcts Forrand. Paa Un- 
*) Da hos Pclobiiis Baghoflernc næsten ganske have s9nime ydre og indre Ilygning .som 
hos de ovrige egenlige Dytiscer, og deres ringere StOrrclsc synes at maatte tilstræhke- 
ligeii opvejes af den Stotte, der ydes dem af det ejendommelige Forhold imellem Dug- 
leddene, saa skulde man billigt vente, at Bagbenene hos dette Dyr bevægedes samtidigt. 
Imidlertid siger Hr. Erichsoii (Ifo/; M. Ur. /, p. 183) at have iagttaget det .Vlodsatlc. 
