420 
tluliplus. 
Eiliptisk-ægdannet med mere end sædvanligt fremstaaende Cjne, matgliiidseiide, 
blegt og klart okkerguul: let at kjende fra de andre Halipler paa den fine og tætte, 
over hele Legemet udbredte Punktur. Spidsen af Benenes enkelte Led ere sædvunligen 
rustgule, Issen og Forryggens Spidse ofte graalige, sjeldnere sorte; paa Dækviugerno 
er Soramen sort, og desuden findes paa hver Dækvinge flere sorte plettede Linier, 
der hist og her afbrydes, men som ved Roden, i Midten og paa Spidsen ved Sam¬ 
menflydning danne sex til syv mere eller mindre sammenhængetffle Pletter. Forryggen 
er kun dobbelt saa bred som lang, dens Sider maadeligt konvergerende forefter, hos 
Hunnen næsten rette, hos Hannen let rundede: den har omstroede storre Punkter, 
Dækvingerne meget fine Punktrækker, i hvis Mellemrum staae uregelmæssige Rækker 
af mindre Punkter. 
Meget sjelden; mit Exemplar er taget paa Falster. 
Varieteter. 
p. Hvidguul, Dækvingerne med flint plettede, ikke sammenflydende, sorte Linier ved 
Roden, i Midten og foran Spidsen: Sammen sort. 
Flere Exemplarer imellem Stene ved Bredderne af Fuur-SCi i Sjælland, 
b. Dækvingernes Punklrwkker grove, Mellemrummene glatte, med en mere 
eller mindre regelmæssig Punkirække. 
a. Forryggens Sider rette. 
2. HALIPLUS I.MPRESSUS. 
Ferrugineus, pronofi elytrorumqve punetis nigris: pronoto basi apiceqve pun- 
ctato, elytris striato-punetatis, interstitiis punetis minoribus seriatis. 
Rustrodguul, Forryggens og Vingedækkernes Punkter sorte: Forryggen pun¬ 
kteret ved Rod og Spidse, Yingedækkerne stribet-punkterede, Mellemrummene med 
en Række af mindre Punkter. — Ij-lj Lin. 
Fabr. Syst. EIcuth. I, 271, 71. — Vytiscus impressus. 
Scboiib. Syn. Iiis. II, 26, 1. — Vytiscus ferrugineus a. 
Gyll. Ins. Sv. I, 546, 2. — Ilaliplus ferrugineus, a. 
Slurm D. Fn. Ins. Vlll, 150, 2. Tab. CCll, Fig. a, A. — Haliplus favicollit. 
Babingt. Trans. Ent. Soc. Lond. I, 176, 1. PI. XV, Fig. 2.— Haliplus'^erni- 
ginens. 
Babingt. Trans. Ent. Soc. Lond. I, 177, 2. PI. XV, Fig. .T — Haliplus sub- 
nubitus. I 
Eriebs. Kiif. M. Br. I, 184, 3. — Haliplus impressus. 
Elliptisk-ægdannet; Forryggen er dobbelt saa bred som lang, dens Sider rette 
og meget stærkt konvergerende forefter; Bagrandens Tilbagetrækning er særdeles 
skarpt spidsvinklet; Dækvingernes storste Brede falder over Skuldrene, der rag« 
stærkt frem til Siderne. — Mundskjoldet er tæt og finere punkteret. Ansigtet grovere 
og mere aabent; den grove Punktur paa Forryggens Rod og Spidse er uregelmæssig 
og naaer indtil over Midten: i Midten af bver af Bagrandeiis to Halvdele ere Pun¬ 
kterne stdrst. Dækvingernes Punktrækker cre grove og, ligesom Forryggens PunkUir, 
sorte i Bunden; hvert Melleinruin Idrer en regelmæssig Række af finere Punkter. 
