Hytlropiirns. 
420 
bredere Forfiulder; hos nogle Arter er Hannens Overside desuden stærkt giind¬ 
sende og grovt punkteret, medens Hunnens næsten er glat og udmærket ved en 
silkeagtig Giands. 
Slægten synes udbredt over hele Jorden og er saa rig paa Arter, at deres 
Antal sikkerligt idetniindste udgjOr en Tredicdeel af alle bekjendte Dytiscer; et 
ikke meget forskjelligt Forhold træffer man i vor egen Fauna. De ere alle smaa, 
de mindste som smaa Halipler, de stiirste ikke meget over to Linier lange. 
Afvexlingen af Beklædning, Skulptur og Tegning er temmelig stor, men ordner 
sig ret godt sammen under de to Afdelinger, Hr. Friebson bar opstillet, og 
dem, jeg indenfor disse bar grundet paa Kloernes Forskjelligbeder. 
I. Hovedet fortil ulcantet. 
a. Forryggen med en kort Længdestribe paa hver Side. 
Oversiden er ligeligt punkteret hos begge Kjon, Farven sort eller bruun 
med nogen Giands. Antennernes Led ere forkortede, KlOere sæd^anligen (bos 
alle indenlandske Arter) eens bos begge Kjiin. 
Jeg begynder med disse Arter, fordi de saavel ved ringe Stdrrelso som ved 
Forryggens Skulptur og desuden ved smallere Forfodder synes at nærme sig 
mest til Haliplinerne. 
* forryygens Længdestriber staae ved Koden og ere fortsatte vd paa Yingedækkernes Rod. 
Tegningen er utydeligt begrændset og af et lappet Omrids. 
1. HYDROPOllUS GEMINUS. 
Tab. XVU, Fig. A. 
Elytris subtililer punclalis, fascia anlica macidisqve margina libus testareis: 
stria suturali integra. 
Vingedæhkerne fint punkterede., med leerguult Tverbaand fortil og leeryule 
Itandpletter: Somstriben heel. — Lin. 
En hr. Syst.»Elcuth. 1, 272, 75. — Dytiscus geminus. 
E'^br. Sysl. Eluulli. I, 27-‘?, 85. — Dytisr.us pusillus. 
Selidnh. Syn. Iiis. II, .“I-i, 13. — Uyphydrus geminus. 
Gyll. lus. Sv. I, oÆ, 27. — 
Eric lis. Kar. M. Itr. I, 180, 30. — Hydroporus geminus. 
Ægdannel-clliplisk, fladt hvælvet, flint og tæt punkteret paa Forryggen, Dæk¬ 
vingerne og den storstc Deel af Undersiden, meget svagt liinlhaaret paa Oversiden. 
Pandegruberne ere forlængede og ofte temmelig dybe. Antennernes sex fiirste Led, 
Munddelene, Hovedets Underside og den forreste Deel af Oversiden, Forryggens for¬ 
reste llalvdeel og Benene ere blegt rustgule. Antennernes fem ydetste Led, Forryg¬ 
gens bageste llalvdeel. Mellem- og Bagbrystet samt Bugen og Vingedækkerne sorte 
eller sorlebrune: de sidste bave fortil et bredt, udentil Bandens og Sidedækkets for¬ 
reste llalvdeel indlagende, fortil een og bagtil to Gange lapagtigt indskaaret Tverbaand, 
der indentil bliver smallere og ender ved den dybe, til Spidsen fortsatte, Sonislribe: 
og desuden to Pletter bag hinanden, som ikke beriirc Banden , den forste, forlæn- 
