43i 
Ilydroporus. 
temmelig stor og temmelig tydeligt afsat; Dækvingerne ere flreGange saa lange som 
Forryggen, over Midten en Sjettedeel bredere end denne, deres Sider særdeles svagt 
rundede, deres bageste Fjerdedeel stumpt tilspidset. — Undersidens Punktur er liin 
og tæt. Hovedets særdeles fiin og noget aaben. Forryggens Skives meget adspredt, 
enkelt og fiin. Randenes tæt og noget stærkere. Dækvingernes fiin og, ligesom hos 
de to foregaaende Arter, ikke meget tæt. — Behaaringen er særdeles tynd og 
umærkeligl 
Sjelden. Jeg har fundet den i en Skovmose ved Herlufsholm. 
8. HYDKOPORUS GYLLENHALII. 
Oblongus^ subdepressus, parcius profunde punclatus, capUe magno, niger, supra 
piceus, elgtris subglabris., margine dijptioribus. 
Aflang^ fladt hvælvet, grovt, men mindre tæt, punkteret, med stort Hoved; 
sort, ovenpaa begsort, Vingedækkerne næsten ndgne, med lysere Rande, — 1| Lin. 
Gyll. Ins. Sv. I, hS7, 21; IV, 392, 21. — Byphydrus 
Zett. Fn. Ins. Lapp. I, 231, I. — 
melanocephatus 
Var. a, b. 
Anm. Mod mil Citat af Professor Zetlersledl’s Art synes rigtignok at tale hans Angivelse 
“stiperficies tota subtilvisime <S'c. punetulata”; men deets seer man af Bemærknin¬ 
gen under O. tristis '•'■superficies sub o cut o armat o subtilissime puuctulata”, at 
Punkturen dog maa være grovere hos den fdrstnævntc Art, ja endog (om man vil 
holde sig strængl til Udtrykkene) saa stærk, at den kan sces med ubevæbnet (ijc: 
hvilket alene er Tilfældet med den Art, Jeg nedenfor har beskrevet; deels maae kun 
altfor ofte Angivelser om Punktur og desl. betragtes som udllydle af et subjektivt 
Skjdn, medens dog ingen Punktur i og for sig er stærk, fiin, tæt, aaben o. s. v. 
uden forsaavidl den er det i hdjere eller ringere Grad end det sædvanligen er Til¬ 
fældet indenfor en vis systematisk Grændse. Hvilket man vil have overllodig Lej¬ 
lighed til al bemiErke, naar man sammenligner de forskjellige Forfatteres Beskrivel¬ 
ser over Arierne af denne Gruppe. 
Kjendelig fra de foregaaende Arter af en lignende Form ved betydeligere Stiir- 
rclse og grov Punktur. — Antenner og Been ere dybt bruunrodc. Hovedet begrddt 
paa Issen og imellem de store Pandegruber; Forryggens og Dækvingernes sorte eller 
bruunsorte Farve aftager i Dybde ud imod Siderne, hvis Rande ere ganske beg- 
rdde. — Omridset bliver paa Grund af det store og meget nedbiijede Hoveds brede 
Runding fuldkomment aflangt-ægdannct; Forryggen er næsten tre Gange saa bredsom 
lang og i Midten omtrent af Hovedets Længde; dens Sider konvergere kun lidet 
forefter, saa at Roden ikke bliver sondeiiigt bredere end Spidsen; Bagrandens Til¬ 
bagetrækning er bred og temmelig skarpt afsat; Dækvingerne ere henimod fem Gange 
saa lange som Forryggen og over Midten neppe en Fjerdedeel bredere: deres Sider 
ere derfor kun svagt rundede, deres bageste Fjerdedeel jevnt og stSmpt tilspidset. — 
Undersidens Punktur er stærk og aaben. Hovedets fiin og tæt. Issen glat. Forryggens 
og Dækvingernes grov, tættere langs med den ffirsles Rod og Spidse, men forresien 
overalt aaben. — Behaaringen bestaaer kun i enkelte, ailsprcdlc, særdeles fine og 
korte Haar. 
Især i Skuvvande; ikke almindelig. 
