Hyilroporus. 
4r»7 
Fnbr. Syst. Elt’ulh. 1, 272, 7C. — Vytiicus lineattis. 
Fa lir. Syst. Eleulli. I, 2C!), 60. — Dytiscus ovntus. 
Fabr. Syst. EIculb. I, 272, 79. — Dytiscus pyymaeus. 
Schbiib. Syn. Ins. II, 32, 1.5. — Ilyphydrus linealus. 
Gyll. Ins. Sv. I, .539, 21. — 
Stiirin I), l'n. Ins. IX, 51, 29. — Tfyilroporus linentus, 
A n m. Ilrrlion sanilsynligviis Miillor’s Dylicus velox (^Prudr. 73, 733"). 
Spidsere bagtil end nogen anden Ilydroporus, lavere hvælvet end II. erytliro- 
ceplialns, men forresten paa samme Maadc; Forryggens Sider ere næsten rette og 
konvergere stærkt lorefter; den bageslc Ilands Tilbagetrækning er undertiden afrun¬ 
det, nækvingerne fem Gange saa lange som Forryggen, bredest over Skuldrene og 
derpaa jevnt tilspidsede. — Hovedets Punklur er umærkelig. Forryggens særdeles 
flin og tæt. Dækvingernes lidt mindre fiin og tæt end Forryggens, Mellem- og Bag¬ 
brystets samt Bugens temmelig grov og aaben. — Antennerne ere riidgnle med 
bruunlige Spidser, Benene ikke lysere end Kroppens Grundfarve, Forryggens Spidse 
ofte brunnlig i Midten. Dækvingernes bredt rnslrode Rand er især bagtil temmelig 
tydelig deelt af en lysebrnnn Linie: den dvrige Deel af Vingcdækkeriie er lysere 
eller indikere brnun, med fire, mere eller mindre skarpt begrændsedc og undertiden 
deelviis udslettede, smalle Længdelinier af Kroppens Grundfarve. 
Meget almindelig. 
-j-f Dækvingerne læt fiintliaarcde. 
Ægdannede eller ovale, more eller mindre lladtrykkode: Længdelivælvingen 
fra sit Midtpunkt af ligeligt lladt alTaldende mod begge Ender: Pimktiiren i ile- 
golen yderst fiin og tæt. 
13. IIYDROPOni'S EHYTIIUOCEPHALU.S. 
Oblongo-ovatus, coni'cxus, niger, capite rufo, elglris nigrofuscis, fortins dense- 
qve punctatis, dense jtubescenlibus, 
Aflang-ægdarunet, hvælvet, sort, Hovedet rodt, Vingedæhlicrnc sortebriine, tæt 
og temmelig stærkt imnkterede, tæt fiinthaarcde. — Lin. 
Fabr. Syst. Elcnlb. I, 267, 47. — Dytiscus erythrncephalus. 
Scbdnb. Syn. Ins. II, 3.5, 27. — Ilyphydrus erylhroccphalus. 
Gyll. Ins. Sv. I, .533, 17. — 
Slnrin I). Fn. Ins. IX, 48, 25. — Ilydroporus erythrocephalus. 
Anni. Om Linné’s (Fn. Sv. n. 771') og Miillcr’s (I’rodr. 73, 776) Dyl. cry tb roe e plia- 
lus tilhorer deiiiie Art, kan ikke afgjiiies med Sikkerbed, da det rode Hoved ikke 
udelukkende tilkommer den iblandt de mange nærstaaende Arler. 
Kun lidet kortere end IL pianus, men forboldsviis meget smallere og, især 
efter Længden, meget mere hvælvet; skjdndt Bebaaringcn er mere iiijncfaldende end 
hos de llestc andre Ilydroporcr, staaer den dog tilbage for den nævnte Arts baade 
i Tæthed og Længde. — Forryggen er halvanden Gang bredere end lang, dens 
Sider svagt rundede og forefter langt mindre konvergerende end hos IL pianus; 
Dækvingerne ere fem Gange saa lange som Forryggen, bredest bagved Midten, hvor 
de ere en Tredicdcel bredere end Ferryggen, deres Sider rundede. Længdehvælvin¬ 
gen er linjere end hos alle de andre Arier af denne og de lo foregaaende Grupper, 
