Hydroporus. 
4i5 
og af Midflelstyrtc, svagere end hos den forogaacnde Art, Brystbenenes og Bugens 
meget tæt og ikke meget stærkere end Oversidens. Behaaiingen er paa Forryggen 
tynd, paa Dækvingerne tæt, men kort og meget fiin. — Antennernes fem eller sex 
fiirste Led, Hovedets Underside, Munddelene, Forbrystet, Benene og Vingedækkernes 
Sidedækker ere klart guulrode. Hovedets Overside guulriid med to, ofte samraenlly- 
dende, brune Pletter imellem Ojriene, Forryggen bruun med bredere eller smallere 
guulrode Sidesomme; Dækvingernes Tegninger ere mere eller mindre klart bleggule, 
ofte skarpt begrændsede, undertiden samraenllydende eller deelviis udslettede: ved 
Roden staaer en skraat indadrettet, storre eller mindre, undertiden meget stor og til¬ 
rundet, Tverplet, der.udentil sædvaidigen hænger sammen med Siderandens Farve, 
bagtil bliver smallere, og som indenfor sin bagestc Halvdeel har to, oftest trekan¬ 
tede og indbyrdes sammenhængende, mindre Pletter. 
Almindelig. 
p. Forfodens udvendige Klo hos Hannen dobbelt saa bred 
som den indvendige, af samme Længde som denne, dybt 
indskaaren ovenfor Spidsen (i). 
Den herhen horende Art slutter sig i habituel Henseende til Gruppen a, 
2**; i den kulminerer Udviklingsrækken^ af de brune haaredc Hydroporers 
Forbryststykke. 
22. HYDROPORUS DORSALIS. 
Oblongo-ovalis, subdepressus, pubescens, piceus, elytr is macula antica lateri- 
busqve inaeqvalilcr ferrugineis. 
Ajlang-oval, temmelig nedtrykket, fiinthaaret, begbruun: paa Vingedækkerne 
rustrode en Plet fortil og Siderne under ujevn Begrwndsning. — 2-21 Lin. 
Fabr. Syst. RIcuth. I, 2(59, b7. — Vytisciis dorsalis. 
Schdnh. Syn. Ins. I, 33, 19. — Uyphydrus dorsolis. 
Gyll. Ins. Sv. I, .'329, 14. — 
Sturin D. Fn. Ins. IX, 353, 17. — ITydroponis dorsalis. 
Hunnen er næsten uden Giands; Oversiden er tad. Undersiden tyndt, kort 
graat-Ginthaaret, den sidste ligesom Hovedet, jVntennerne og Benene smudsigt lyst 
begrdd. Bugen, især henimod Spidsen, mdrkerc bruun, Pandens Sider og Issen un¬ 
dertiden lyst bruunlige. Antennernes ydre Led lysebrune i Spidsen; Forryggen er 
sort med begrdde eller guulrode Sideraude, der indad mod Skiven afgive en kortere 
eller længere tverpletdannet Udvidelse paa hver Side, hvilke undertiden modes, saa 
at et ujevnt Baand dannes tvers over hele Forryggen; Vingedækkerne ere sorte eller 
begsorte: en rund, mere eller mindre tydelig, undertiden udslettet. Plet henimod 
Roden og hele Sideranden ere rustgule, den sidste fortil og ved Spidsen i bredere' 
Udstrækning end bagved Midten: den runde Plet bliver undertiden meget stor og 
flyder undertiden ud i Sideranden, saaledes at da et krumt, indentil afbrudt, Tver- 
baaud dannes; hos nogle har Sideranden paa det smalle Sted en fritliggende sort 
Længdelinie, hos andre bagved denne en smal krummet Udvidelse indad, der hos 
atter andre som et bugtet Tverbaand fortsætter sig næsten heelt hen til Sdmmen. 
