444 
Hydroporus. 
Hovedet er temmelig stort, næsten fladt, flint og temmelig tæt punkteret, Pandegru- 
flerne store, runde og flade. Forryggen er fladt hvælvet, mere end doblielt saa 
bred som lang, tæt og flint punkteret. Forranden næsten ret i Midten, Forbjornerne 
spidse, smalle, langt fremtrukne. Siderne stærkt rundede og fra Midten af lidt mere 
konvergerende forefter end bagtil, saaledes at Spidsen bliver lidt smallere end Roden; 
Bagranden har ved hver Ende et lille Indtryk og ofte Spor af et Tverindtryk i 
Midten; dens Tilbagetrækning er kort og meget stumpvinklet. Dækvingerne ere 
endnu noget tættere og finere punkterede end Forryggen, næsten fem Gange saa 
lange som denne, i Midten en halv Gang bredere, Ryggen næsten flad. Enden skraat 
nedskydende. Siderne paatvers stejlt afrundet-nedfaldende, paalangs jevnt rundede. 
Undersiden er flint, tæt og fladt punkteret. 
Hannen er en Fjcrdedeel mindre end Hunnen, giindsende; Benene ere meget 
kraftigere, Forfodderne bredere; Panden er næsten altid meirkebruun ved Siderne, 
og meget ofte tillige i Midten; hvad med Hensyn til Dækvingernes Tegning hos 
biin gjaldt som Undtagelse, er her blevet til Regel: næsten altid findes to udviklede 
Tverbaand, der, ligesom Siderandene, sædvardigen ere miirkere farvede; Punklnren 
er noget kraftigere og mindre tæt; Forryggen har langs mod Bagranden en mere 
eller mindre dyb Tverrende, hvorved Skiven bliver mere hvælvet: ofte bemærkes 
endnu paa den sidstes Midte en lille rund Grube; Bagrandens Tilbagetrækning er 
skarpere afsat; Dækvingernes Sider ere næsten rette i Midten; langs med Sommen 
bar hver Dækvinge en tydelig Punktrende. 
Selskabelig, i Skovvande; ikke almindelig. 
7 . Forlodens udvendige Klo hos Hannen dobbelt saa bred 
som den indvendige, dobbelt saa lang som denne, med en 
stumpvinklet Udvidelse paa Undersiden foran Spidsen, (m). 
Den herhen horende Art slutter sig i habituel Henseende saavel til de af¬ 
lange Arter med stort Hoved af Gruppen a, som især til H. melanarius. 
•24. HYDROPORUS RUFIFRONS. 
Ohlongo-ovalis, convexus, niger, capite picco-rufo, elg tris crebre punclatis, 
parce pubescenlibus, fuscis, basi lateribusqve dilutioribm. 
Aflang-oval, hvælvet, sort. Hovedet begrodt, Yingedækherne tæt punkterede, 
tyndt fiinthaarede, brune, deres Rod og Sider lysere. — Lin. 
Duft. Fn. Austr. I, 270, 30. — Dyliscus rupfrims. 
Gyll. Ins. Sv. IV, 390, 16-17. — Uypliydrus rvfifrons. 
Sturni D. Fii. lus. IX, -37, 18. Tab. CCVII, Fig. a, X. — Tlydroporus rvfifrom. 
Stærkt giindsende. Dækvingernes Behaaring meget sparsom og fiin. Rddbrune 
ere Hovedet, Antennerne, Benene, Vingedækkernes forreste Fjerdedele og Siderande, 
de sidste især under utydelig Begrændsning; Panden er sorlagtig. Antennernes yderste 
I.cd undertiden morkerc. Forryggens Rande undertiden rodbriiunlige. — Forryggen 
er biijt hvælvet: en let indtrykket Linie afsondrer bagtil og paa Siderne, men her 
ikke parallelt med Baghjornerne, den noget nedtrykkede Som fra Skiven; Siderne 
