4a2 
Hydroporus. 
niiddcldybe, Pandegriilier, Forryggen er særdeles kort, omtrent af Hovedets Længde, 
halvanden Gang bredere end lang, Spidsen lige afskaaren med spidse, maadeligt 
freintrukne lljdrner. Siderne let rundede og stærkt konvergerende foreffer, Rodhjiir- 
nerne spidsvinklede, den bageste Rands Tilbagetrækning kort og skarp. Randens to 
Halvdele noget indbugtede. Dækvingerne cre over fire Gange saa lange som For¬ 
ryggen, over de noget fremragende, rundede, Skuldre en halv Gang bredere, over 
Midten dobbelt saa brede, paa Siderne stærkt rundede, fra Midten af stumpt tilspid¬ 
sede. — Hovedet er ofte smudsigt bruunt paa Issen og ved Ojnene, Antenner, Mund¬ 
dele og Roen ere blegt rustgule, de forstes yderste Led undertiden bruunligt i Spidsen; 
Vingedækkernes sorte Sdmlinie er meget smal; af de fire korte sorte Linier er den 
tredie den korteste: den fjerde naacr længst fremad, men aldrig til Roden; alle lire 
flyde sammen med deres bageste Ender, der ikke iiaae Spidsen. 
Selskabelig i Leergrave, men sjelden; jeg har fundet den paa Amager- 
fælled og i Jylland ved Kolding; Fabricius angiver den funden ved Kiel af 
DaldorlT. 
If. Hovedet fortil kantet. 
Den korte, bredt elliptiske og tykke, Form give disse Hydroporer megen 
Lighed med den folgende Slægt. De ere niigne, mdrkt rustfarvede, med sort 
Tegning. Kloerne ere eens hos begge Kjiin. 
.SI. IIVDUOrORUS RETICULATl’S. 
Breviter ellipticus, convexus, creberrime subtiliter punetatus, ferrurjineus, ebj- 
tris parcius rude punetatis., vittis confluentibus nigris. 
Kort elliptisk, hvælvet, tæt og fiint punkteret, rustrod, Vingedtekkerne aabent 
grovt punkterede, med samenjlydende sorte Længdcpletter. — 1§ Lin. 
Fabr. Sysl. Elculh. I, ‘i7-S, 80. — Dytiscus reticulatus. 
l’anz. Fn. Gerni. XXVI, 4. — Dytiscus coltaris. 
Schbnii. Syn. Ins. II, 30, 6. — Dypliydrus reticulatus. 
(lyII. Ins. Sv. I, 520, 4. — 
Slurin D. Fn. Ins. IX, 77, 44. — Ilydroporus reticulatus. 
Glindscndc klart rustrod. Undersidens Punktur tæt og grov, Oversidens tæt og 
liin; Dækvingerne have foruden den fine og tætte Punktur en grov og aaben. — 
Undersidens Hvælving er meget boj. Oversidens efter Længden lavt buedannet, Mid¬ 
tens Tverhvælving boj med rundt aflaldende og noget indadkrummedc Ender. — 
Hovedet er af Middelstorrelse, fortil stærkt tilrundet, med flade Pandegruber og en 
svag Stribe langs med den fremragende Kant. Forrygg'en er af Hovedets Længde, 
halvanden Gang bredere end lang. Spidsen lige afskaaren ined spidse, maadeligt 
freintrukne Hjdrncr, Siderne næsten rette og stærkt konvergerende forefter lige fra 
Roden af, Rodbjornerne spidsvinklede men ikke ganske skarpe. Bagranden let dob- 
bellbugtet med noget tilbagetrukken Midte. Dækvingerne ere over fire Gange saa 
lange saa lange som Forryggen, over de svagt fremragende, rundede. Skuldre eu 
halv Gang bredere og over Midten dobbelt saa brede. Siderne stærkt tilrundede. 
Enden fra Midten af stumjit tilspidset med skarpt spidsvinklede bageste Siimbjdrner. 
— Undertiden er Forryggens bagestc Rand sort i Midlen; paa Vingedækkerne cre 
