Notcras. 
459 
et langt Stykke ovenfor den afrundede Spidse, der saaledes kommer til at be¬ 
dække en Deel af Fodens Overside (g): og at Sporerne, af hvilke den nederste 
er sabelformig og sex Gange saa stor som den bverste, umiddelbart ere indplan¬ 
tede under Fodens Grundled, ben under hvis Saal den store Spore lægger sig. 
Delte forste Led (i) er næsten dobbelt saa stort som alle de andre tilsammen- 
tagne, kOlleformigt med smal Rod, sammentrykket, og ligesom de Ovrige Led 
nedenunder besat med en dobbelt Række af stumpe Torne. 
Hos Hannen ere Forskinnebenene (k) dobbelt saa brede, rhomboidalske, og 
lobc indentil ud i en meget stor og stump Tand; deres udvendige Side er be- 
striiet med tornbærende Smaagruber, deres indvendige nederste Ende tilspidset 
og udentil, et Stykke ovenfor Spidsen, forsynet med en fryndsebærende kort 
Iverstribe; forresten er deres Bevæbning som hos Hunnen, kun er den nederste 
Spore endnu langt kraftigere. For under Skinnebenenes Indlægning at kunne 
modtage disses Tand, have ogsaa Foriaarenc en særegen Form: deres Bagside 
er nCgen, glat, oventil bredt og uregelmæssigt, ncdenlil skarpt, smalt og dybt 
kantet, Midlen let længdehulet med en s bojet Punktrække; Forsiden har oven¬ 
til en skarp kantet Fure med en Række dybe bOrstebærende Punkter i Bunden, 
og nedentil i Midten en stor trekantet Tand, der er flinthaaret paa Ydersiden 
og ved en dyb Bugt adskilt fra en anden, ydre, Tand, der er bredere end den 
fOrste og udentil svagt tretandet: det er i Længde- og Tverhulingen imellem 
disse Tænder, at Skinnebenenes indvendige Tand fuldkomment passer. — Af 
Foden (k), der forresten er indleddet som hos Hunnen, og hvis enkelte Led 
staae i samme Længdeforhold indbyrdes, er forsle Led meget sammentrykket og 
saa hojt, at det kan kaldes omvendt baaddannet; dets Spidse har nedenunder 
CO to store Sugoskaale og ligesaa mange findes paa hvert af de to folgende, 
noget udvidede. Led. — Mellemfodderne have omtrent samme Form, kun er 
fbrste Led mindre hOjt og ikke saa forlænget; derimod have deres Saaler, saa- 
vidt Jeg kan bemærke, kun een meget stor Sugeskaal paa fiirste Led, tro smaa 
paa andet og to storre paa tredie. 
Slægten er ikke rig. Arterne ere de mindste blandt Colymbetinerne, glatte, 
giindsende, nOgne og af lysebrune Farver; Dækvingerne have fire, mere eller 
mindre uregelmæssige. Rækker af grovere Punkter. 
1. NOTEUUS CRASSICORMS. 
Ferrugineus, elytris fuscis, subseriatim j)unctatis. 
Rustguul, Yingedæhkerne brune, med ujeunt rcckkedannende Punkter, — 1^ Lin, 
M ti 11. Zool. Dan. Prodr. 72, 79i), — Dyticus crussiconUs, 
Fabr. Syst. Eleutli. I, 273, 81. — 
Selibnh. Syn. Ins. U, 24, 79. — 
Gyll. Ins. Sv. I, 516, 47. — 
Herbst Arcli. 128, 25. Tab. 28, b. Fig. C, b. c. — Pytiscus capricornis. 
Sturm D. Fn. Ins. VIII, 133, 2. lab. CXCIX, Fig. o-Q. — yoterus capricornis. 
Eriebs. Kiif. M. Br. I, 1G5, 1. — Noterus crassicomis. 
