462 
Laccophilus. 
Kloerne ere eens hos begge KjOn; de forreste Becns ere indbyrdes lige, 
temmelig lange, fine, spidse og krumme, Bagbenenes (r) indvendige (Overste) 
Klo fuldkomment ret og dobbelt saa stor som den udvendige, hvis Spidse er 
noget nedbojet. De tre forste Led i Hannens forreste Fiidder (t) ere smalt ud¬ 
videde, firkantede, med rundede Sider; foruden adskillige lange og tyndeUudstraa- 
ler har Saalen af hvert Led et Par langt stilkede og kort lappede smaa Sugeskaale. 
Hos begge Kjon ere SvOmmehaarene paa de to forreste Par Skinnebecn og 
Fodder meget fine; Bagbenene have hos begge KjOn SvOmmehaar paa Skinne¬ 
benenes Overside og paa begge Sider af Fodderne. 
Slægten er i en Snees Arter udbredt over næsten hele Jorden. De ere 
smaa, meget giindsende, nOgne og af en ejendommelig gjennemskinnende bruun- 
grOn Farve; Dækvingerne have mere eller mindre tydelige lyse Pletter af et 
kantet Omrids og tre meget fine uregelmæssige Punktrækker. Oversidens Skul¬ 
ptur (u} bestaaer i en Netridsning med netridsede Masker, men er saa yderst fiin, 
at den under en endog temmelig stærk ForstOrrelse blot viser sig som en ure¬ 
gelmæssig fiin Punktur. 
1. LACCOPHILUS HYALLNUS. 
Oblongo-ovatus, pallide viridlflavus, ehjtris fu^co-viresccntibus, maculis margina- 
libus pallide /lavo-virescentibus. 
Ajlang-ægdannet, blegt grbnguul, Vingedcekkerne bruutigronlige; Randen med 
blegt guulgrdnne Pletter. — 2 Lin. 
De Gecr Mém. IV, 406, 14. Tab. 15, Fig. 21-23. —^ Dytiscut hyalinut. 
Panz. Fn. Gerin. 26, 3. — Dytiscus obscunts. 
Marsh. Ent. Britt. 419, 18. — Dytiscus minutus. 
Gylt. Ins. Sv. I, .514, 46. — 
Firichs. Kiif. M. Br. I, 164, 1. — Laccophilus hyalinus. 
Aiim. Miiller’s Dyt. gilvus (Prodr. 72, 778) og Dyt. Cimicoidcs (73, 781) synes 
begge Laccophiler. 
Hudskelettets Stiimhud har en ejendommelig smudsig gronguul Farve, der især 
koncentrerer sig i Munddelene, Antennerne og Benene, men ogsaa pletviis skinner 
igjennem paa Hovedet og Forryggen; paa de gjennemskintiende Dækvinger ere Ran¬ 
den, fire med denne sammenhængende Pletter, af hvilke den sidste indtager Spidsen, 
samt ofte en Deel adspredte Linier paa Ryggen smudsigt bleggronue; imidlertid 
træder hele Tegningen kun svagt frem og er ikke skarpt begrændset. — Den storste 
Hojde falder langt foran Midten, fra hvilken Oversidens svage Hvælving meget fladt 
falder af imod Spidsen; Forryggen er fem Gange kortere end Dækvingerne, fire 
Gange saa bred som lang, dens Rande ukantede, dens Rodhjdrner næsten retvinklede; 
Dækvingernes Sidedækker ere fortil temmelig brede, bagtil stærkt tilspidsede, adskilte 
fra Dækvingernes Rygflade ved en særdeles fiin Stribe, nedentil overordeuligt smalt 
og flint kantede. 
Almindelig. 
2. LACCOPHILUS MINUTUS. 
Ovalus, pallidus, elytris fuscis, maculis marginalibus basalibusqve pallidis. 
Ægdannet, blegguul, Vingedækkerne brune med bleggule Rand- og Rodpletler. — 
2 Lin. 
