Agabus. 
463 
rahr. Syst. Eleulh. I, 272, 78. — Dytiscia minutus. 
Pam. Fn. Gcrm. 2r., 5. — Dyliscus intemiptus. 
Marsh Ent. Britt. 420, 19.— Dt/tiscus hyalinui. 
S tur tn I). Fn. Ins. VIII. Tab. CXCVIII. Fig. b, B. Laccophilus minutus. 
Meget lig den foregaaende Art, men lidt storre, lidt mere rundet paa Siderne 
og, da den stiirste Hiijde falder noget mere imod Midten, tillige lidt mere hvælvet. 
Forresten adskiller den sig ved Oversidens endnu noget finere Skulptur, ved mindre 
Griint i Sliimhuden og ved Dækvingernes temmelig rene lysebrune Farve. De sidstes 
Tegninger cre reent farvede og skarpt begrændsedc: Randpletterne erc storre, mere 
kantede, og foruden dem bemærker man endnu ved Roden, tæt op til Forryggen, en 
bagtil kloftct Plet og indenfor og bagved denne, henimod Sommen, en anden, storre, 
der ligeledes bagtil er kloftct og, ligesom Rodpletten, ofte sender rette Farvelinier 
tilbage over Ryggen; ofte findes desuden paa denne flere kortere adspredte Linier. 
Ligesaa almindelig sotn den ftirsle Art. 
A^albus. 
Tab. XIX. 
Agabus Lcach og Colymbetes p. Clairv. — Agabus Ericlis. 
Scutellum compieuum. Tarsi postici unijviculis aeqvalibu.s, mobilibus. 
ttygpladen fri. Bayfbddernes Kloer ligeformede, bevægelige. 
Del er bekjeiidt, at Leach i Almindelighed opfandt Slægtsnavne uden al Betydning. 
Omridset er aflang-ovalt eller ægdannet; Oversidens Hvælving er sædvanlig- 
viis noget storre end Undersidens, sjeldnere af samme HOjde som denne, men 
aldrig lavere. Ojnene ere lidt fremragende. Mundskjoldets bageste Grændse be¬ 
tegnet med en lille tverliggende Pandegrube ved hver Side; dets Spidse er svagt 
indbiigtet. — Antennerne afvexle noget i relativ Længde, men denne er aldrig 
stOrre end Forryggens Rrede er ved Roden; Leddene ere kolleformige, det andet 
stedse mindre end Skaftet og mindre end tredie Led, de fClgende efterhaanden 
kortere og tillige i Regelen tyndere. Endeleddet tyndt, ægformigt-tilspidset og 
mere eller mindre krumt. 
Læben adskiller sig kun derved fra den hos Colymbetes, at Fligene ere 
mindre rundede og at Oversidens GaneombOjning skeer under Form af en simpel 
Rand; Kjæberne kun derved fra dem hos Dyliscus, at Hængselet oftest er lidt 
smallere og Tyggcfligens indvendige Rand undertiden (A. agilis) lidt dybere 
indbugtet i Midten. KJæbepalpernes (a) to mellemste Led ere indbyrdes lige 
lange, kolleformige, Endeleddet noget længere end tredie Led, ovalt, lidt krum¬ 
met, Spidsen afrundet eller lige afskaaren. Kindbakkernes Ryg (b) falder især 
henimod Spidsen temmelig skraat nedad og udad; af Endetænderne er den 
Overste stump, den nederste skarp; Oversidens indvendige Rand har foran 
Midten en undertiden manglende (A. maculatus) lille stump Tand; Undersiden 
(c) har hos mange Arter koncentriske Buestriber, der mere eller mindre ere 
oplOstc i Punktrækker og undertiden ere rudimentære (A. maculatus, særdeles 
tydelige hos A. bipustulatus); hos andre træffes ingen Striber, men kun svage 
