Agabus. 
469 
A n tn. ^Icrlicn sandsynligviis Miiller’s Dyt. bioccilatus (Prodr. 72, 76ff). Speciestalict 
cr cn Trykfejl for C78; Fejlen bar, ligesom en Mængde andre af samme Natur, gjort 
sig gjældende gjennem bele den (ivrige Deel af Dogen. — Fn. Fridr. 19, 192 nævner 
cn Dyt. ma c ula tus, hvis Diagnose paa lidt nær (niger) kunde passe paa Agabus 
maculalus, der, som sa-rdeles hyppig netop i den Egn, hvis fnscklarter hiint lillo 
Skrift vil optælle, ikke let synes at kunne være overscct. Prodr. Z. D. har imidler¬ 
tid cn Dyt. maciilatus (?.?, 775) anfiirt blandt eiseutellati og med cn ganske for- 
skjcllig Diagnose, uden mindste Denviisning til Fn. Fridr. 
Hovedet har imellem Ojtiene en sort Tegning af storre eller mindre Udstræk¬ 
ning, der foran Issen indeslutter to trekantede eller ovale Tverpletter af Hovedets 
Grundfarve; Forryggens forreste og bageste Rand ere metalsorte, den sidstes Farve 
fortil rundt eller stumpvitikict udvidet i Midten; paa Dækvingerne ere metalsorte: 
Sommen, Spidsen og de forreste Somlijdrner; en bred, ved begge Ender afbrudt, 
Linie ved Siden af Sommen, med hvis Farve den meget ofte flyder sammen; en 
stor Skuldcrplet, der bagtil, eflerhaanden aftagende i Brede, fortsætter sig ned over 
Skiven, idel den indentil er parallel eller sammenflydende med den forste sorte Linie 
og udenlil er bugtet; dernæst to smaa Længdepletter, der ofte hænge sammen med 
Skulderplettens Forlængelse, og endeligen ofte endnu, langs med Siderandens bageste 
Deel, cn krum og smal Linie, hvis bageste Ende ofte hænger sammen med Skulder¬ 
plettens bageste Ende.— Omridset er renere ovalt og Hovedet forholdsviis storre end 
hos Slægtens ovrige Arter; Forryggen er tre Gange saa bred som lang, dens svagt 
rundede Sider kun maadeligt konvergerende forefter, Roden tilrundet i Midten og 
indbugtet henimod hver Ende, hvorved Baghjdrncrne blive meget spidsvinklede og 
stærkt tilbagetrukne; Dækvingerne ere kun lidet mere end fire Gange saa lange som 
Forryggen og over Midten neppe en Trediedeel bredere. Oversiden er meget bojere 
hvælvet end Undersiden, dens Længdehvælving temmelig fladt aflaldende b-iglil fra 
sit Midtpunkt af, Tverhvælvingen reent buedannet. — Bnghofterne og den forreste 
Deel af Bogens Sider ere tiint maskerynkede paatvers; Oversiden synes glat, men 
viser sig under cn betydelig Forslorrelse flint maskeridset med eet eller to Punkter 
i hver Maske; Dækvingernes Punktrækker ere mere eller mindre udslettede. 
Forbryslbenet er kjoldannct, men ikke skarpt; Endepladcn er af usædvanlig 
Stiirrelse, bredt rhombedannet med rundede Siderandc, forlænget Spidse, nedtrykkede 
Sider og paalangs ophøjet Midte. Bagbrystbenets Sidevinger (n) ere Særdeles smalle, 
tilspidsede og stærkt krummede. Baghofterne ere fortil stærkt rundede og deres op- 
hiijedc Deel (o) betydeligt bredere end hos alle de andre Arter. Det ydersle Bugled 
cr hos Hannen flint længderynket, hos Hunnen meget flint tverrynket. 
Hannens forreste Fddder ere meget svagt udvidede og meget stærkt sammen¬ 
trykkede; de enkelte Led ere kun lidet forskjcllige i Længde indbyrdes, deres Saaler 
tæt besatte med ligedannede smaa Sugesknale; Kloerne ere korte, den forreste lidt 
bredere og lidt stærkere indkrummet end den bageste. 
Selskabelig imellem Stene ved Bredderne af storre SOer og rindende Vande, 
især hvor Bunden er sandet. 
