Agabus. 
471 
f(Srste Led saa langt som de to næste tilsammcntagne; Saalerne ere tæt besatte med 
store og langt lappede Sugeskaale. 
Man træffer den især i Skovdamme; den er ikke meget almindelig. 
6 . AGABUS FUSCIPENNIS. 
Ovalis^ convexus, postice depressus, niger^ lateribus pronoti ehjtrisqve fuscis, 
his limbo dilutioribus: ungviculis anticis maris elongatis, sinuatis. 
Oval, hvælvet, bagtil nedtrykket, sort. Forryggens Sider og Vingedækkeme 
brune, de sidste med lysere Sidesomme: Hannens Forkloer forlængede, bugtede. 
— 4§ Lill. 
Payk. Fn. Sv. I, 209, 18, — Dytiscus fuscipennis. 
Gyll. Ins. Sv. I, 507, 89. — 
Gcrm. Spcc. Ins. 29, 48. — Dytiscus fossarum. 
Erich s. Kaf. M. Br, 1, 159, 6. — Agabus fuscipennis. 
Paa den mere eller mindre dybt begsorte Underside ere Brystbenene og Bag- 
hofternes ophdjede Deel samt Bugens Rod og Randene af dens Led i stcirre eller 
mindre Udstrækning brune; rustbrune ere Been, Antenner, Munddele, Mundskjuld 
og to storre eller mindre Tverpletter paa Issen sarat Forryggens Sideombujninger og 
Sidesurame, de sidste under ubestemt Begræiidsning; ofte er ogsaa Forryggens forreste 
og bageste Rand meget smalt rustbruun; Palpernes Endeled er ofte raorkebruunt i 
Spidsen; Dækvingernes lysere eller morkere sodbrune Farve gaaer ved Skuldre, 
Sider og Spidse, undertiden ogsaa ved Roden, over i et lysere eller morkere Rust- 
bruunt. — Formen er meget udmærket: Omridset bliver paa Grund af de i Midten 
stærkt udvidede Sider bredere og mere elliptisk end hos alle de andre Arter; For¬ 
ryggen er halvanden Gang bredere end lang, hos Hunnen noget kortere, dens Sider 
svagt rundede, men i hoj Grad konvergerende forefter. Roden stærkt rundet i hele 
sin Udstrækning; Dækvingerne ere halvtredic Gang længere end Forryggen og foran 
Midten, hvor de ere bredest, henimod en halv Gang bredere. Undersidens Hvæl¬ 
ving er ringe imod Oversidens, hvis Længdehvælving i Midten, der falder over Dæk¬ 
vingernes stdrstc Brede, er af betydelig HBjde, hvorfra den fortil rundt nedhvælver 
sig, men bagtil stiger ned mod Spidsen under en lang, næsten ret Linie, hvorved 
hele Dyrets bagestc Deel faaer et lladt Udseende i Sammenligning med den forreste. 
— BaghoCterne ere yderst fiint og tæt afbrudt-længderidsede, Bugens Sider aabent 
og langt, dens Midte aabent tverridset. Dækvingernes Punktrækker ere meget 
svage. Den tilsyneladende glatte Overside viser sig under stærk Forstorrcise netrid¬ 
set ligesom hos den foregaaende Art, dog med den Forskjel, at Maskerne ere storre, 
især paa Hovedet og Forryggen, og desuden af uregelmæssigt og afvexlende Omrids; 
heller ikke bemærkes storre omstrdede Punkter. 
Forbrystbenet afviger kun fra det hos den foregaaende Art ved en kortere og 
ved Roden hojerc kjdldannct Endeplade. Bagbrystbenets Sidevingcr ere bredt tilspid¬ 
sede. Baghofterne ere forholdsviis smaa og deres forreste Runding let stumpvinklet 
i Midten; deres ophdjede Deel er kun svagt sammensndret og dens kantende Side¬ 
striber af ringe Dybde. 
De tre fdrste Led af Hannens forreste Fdddcr ere bredt udvidede, med kjdldan- 
