472 
Agabus. 
net Ryg; forstc Led er forlænget-trekantet og ligesaa stort som de to folgende til- 
sammenlagiie; Forkloerne ere stærkt forlængede (q), let dobbeltbugtede, med bre¬ 
dere Alidte. De udvidede Leds Saaler ere tæt besatte med mindre Sugeskaale. 
Hos Hunnen er det sjette Bugled meget liojt hvælvet, næsten sammentrykket, 
og flint rynket; hos Hannen er det Oadere hvælvet og Rynkerne grovere. 
Denne udmærkede Art synes især at opholde sig i Skovvande og i de fleste 
Egne at være meget sjelden; i Skovmoserne omkring SorO har jeg imidlertid 
fundet den i iiundredeviis i Juni AIaaned. 
7. AGABUS CONGENER. 
Oblongo - ovalis, niger, elytris fuscis margine dilutioribus j femoribus piceis: 
tmgviculis anticis maris elongalis, sinuatis. 
Åflang-oval^ sort, Vingedakberne bruve med lysere Rande, Laarene begsorte: 
Hannens Forkloer forlængede, bugtede, — 3-3^ Lin. 
Pay 11. Fn. Sn. I, 214, 23. — Dytiscus congener. 
Gyll. Ins. Sv. I, .509, 41. — 
Erich s. Kiif. M. Br. I, 160, 8. — Agabus congener. 
Anm. Slurm’s Colymbetes congener (D. Fn. YIII, 180, ZZ; Tab. CXCVI, Fig. a, A) 
kan ifolge den i hans Beskrivelse angivne Skulptur ikke citeres til den Paykull’ske Art. 
Hos de fuldstændigt udfarvede Individer er Undersiden glindsende sort med 
brede rustrdde Rande paa de fire yderste Bngled; Benene ere rustrdde paa Laarcnc 
nær, og den samme Farve have tillige Antenner, Alunddele, Alundskjold og to Tver- 
pletter paa Issen, hvilke sidste dog undertiden mangle; Palpernes Endeled er sort i 
Spidsen, Forryggens yderste Sidekanter briiunrode; Dækvingernes rene sodbruno 
Farve gaaer paa Skuldre og Siderande over i et lysere Bruunt, der paa Sidedæk¬ 
kerne bleges til et klart Bruunguult. — Omridset er fuldkomment ovalt, med maa- 
deligt rundede Sider og ligebrede Ender. Forryggen er hcniinod halvanden .^Gang 
bredere end lang. Siderne ere svagt rundede og maadeligt konvergerende forefter. 
Roden jevnt rundet i sin hele Udstrækning, med svagt, tilbagetrukken Midte; Dæk¬ 
vingerne ere fire Gange saa lange som Forryggen og over Midten en Fjerdedcel 
bredere. Oversidens Hvælving er endeel hojere end Undersidens; paalangs middel- 
maadig hdj med fra sit Midtpunkt af ligeligt nedskydende Halvdele, paatvers lav og 
reent buedannet. — Baghofterne ere flint og tæt rynket-maskeridsede. Bugen aabent 
ridset, fortil paalangs, i Midten paatvers. 
Hos Hannen er Oversiden giindsende, tilsyneladende glat, og fdrsf under cn 
bety'delig Forstorrelse yderst tæt maskeridset; Dækvingernes Punktrækker ere tem¬ 
melig stærke, det sjette Bugled stærkere rynket. Hos Hunnen er Oversiden mat- 
glindsende og viser sig allerede under maadelig Forstorrelse flint maskeridset, men 
med stiirre Masker end hos Hannen ; Punktrækkerne paa dens Dækvinger og del 
sjette Bugleds Rynker ere meget svagere end hos Hannen. 
Forbrystbenets Rod er svagt kjdidannet; Endcpladen er forlænget-lancetdannet, 
hvælvet, med skarpt kantede Rande og svagt rundede Sider; hos Hannen er Spid¬ 
sen betydeligt forlænget. Bagbrystbenet og Bagiiofternc ligne dem hos den fore- 
