480 
Agabus. 
E. Svbmmehaar paa Undersiden ar alle Tern Led af Hannens Bagfddder. 
16. AGABUS BIPUSTULATUS. 
Atcr, subtiliter rimosus, pedihus piceis; mas supra nigro-aeneus, tarsis ante- 
rioribus ungviculis inaeqvalibus; anticis ungviculo exteriori magno, sinuato, medio 
dilatato, interiori parco dentalo. 
Kulsort, ovenpaa fnnt striberidset. Benene begfarvede; Hannen ovenpaa 
broncesorl, de forreste Fadder med uUgeformede Kloer: af Forkloerne den ydre 
stor, bugtet, med udvidet Midte, den indre liden, tandet. — 4-4^ Lin. 
Linn. Syst. Nat. I, II, 667, 17. — Dytiscus bipustulatus. 
Miill. Prodr. Z. D. 71, 672. — 
Fa hr. Syst. Eleuth. I, 26^1, 28. — Dytiscus carbonarius. 
Fabr. Syst. Eleuth. I, 263, 2S). — Dytiscus bipustulatus. 
Oliv. Ent. IH, 40. 21, 18. Tab. 3, Fig. 26. — 
Latr Gen. Crust. et Ins. I, 231, .3. — 
Schdnh. Syn. Ins. II, 17, 34. — Dytiscus carbonarius. 
Schoiih. Syn. Ins. II, 17, 35. — Dytisats bipustulatus. 
Gyll. Ins. Sv. I, .506, 38. — Dytiscus carbonarius. 
Sturra D. E'n. Ins. VIII, 97, 16. — Colymbetes carbonarius. 
Sturin I). Fn. Ins. VIII, 99, 17. — Colymbetes bipustulatus. 
Erichs. Kiif. M. Br. I, 156, I. — Agabus bipustulatus. 
A n m. Hos de fleste af de Forfattere, som ikke udtrykkeligt have udhævet Forskjellcn imel¬ 
lem Kjunnene med Hensyn til Farve og Form, gjælder D. carbonarius kun de sorte 
Hunner. 
Undersiden es iios begge Kjdn glindscndc sort, Oversiden hos Hannen giind¬ 
sende broncesort, hos Hunnen kulsort eller svagt broncesort med mat Silkeglands. 
Issepletterne ere dybt og klart rode, men ofte sammenflydende eller udslettede. 
Antennerne cre rustrode, eller, især nedimod Roden, ofte riidgule; Munddelene ere 
rustrdde, Palpernes Endelcd bruunt i Spidsen, Læben undertiden begrod med begsort 
Rod; Benene ere begsorte med sædvanligen begbrune Fddder og Leddemod: meget 
ofte ere de forreste rustrode eller endog rustgule paa Forsiden; Bugens sidste fire 
Led ere ofte smalt begrddt randede. — Hunnens Omrids er fuldkomment ovalt, 
Hannens fuldkomment ægdannet med fra foran Midten af bagtil afsmalnede Dæk¬ 
vinger; Forryggen er halvanden Gang bredere end lang, dens Sider særdeles flint 
kantede, let rundede ofe ligefra Roden af konvergerende forefter. Bagranden stærkt 
buet og ved hver Ende kort iiidbugtet, hvorved Bagbjdrnerne synes stærkt spids¬ 
vinklede og langt tilbagetrukne, naar de betragtes ovenfra, skjondt de, sete fra Siden, 
vise sig næsten skarpt retvinklede; Dækvingerne cre fire Gange saa lange som For¬ 
ryggen og over Midten en Fjerdedecl bredere. — Hvælvingen er temmelig lav og 
Undersidens omtrent ligesaa hiij som Oversidens; af dennes Længdehvælving falder 
hos Hannen den bageslc Halvdcel fladere af end den forreste: Midtens Tverhvælving 
danner hos begge Kjiin en lav, med sine yderste Ender lodret nedfaldcnde Bue. — 
Bagbenenes Hofter ere flint og tæt skraat striberidsede indad. Laarene aabent stribe¬ 
ridsede udad, Skinnebenene muligst flint og tæt ridsede paatvers; ved Hofternes 
indvendige Side stille Ridserne sig koncentrisk. Bugens forreste Deel har Skulptur 
tilfælles med Baghofterne, hvorimod dens Midte og Spidse er flint og tæt tverridset. 
