Agabus. 
481 
Helo Oversiden er yderst tæt striheridset, finere hos Hunnen end hos Hannen; paa 
Dækvingernes Sider lobe Ridserne skraat udad, paa Forryggens Sider og Vingedæk- 
kernes Spidser gaaer Striberidsningen noget over til Netridsiiing. Maskerne (g'**') eller 
de aflange Mellemrum imellem de anastomosereiide Ridser ere med vidunderlig Fiinhed 
bedækkede med en regelmæssig rundmasket Netridsning. — Punktrækkerne paa Dæk¬ 
vingerne og de langsmed Forryggens Rod og Spidse ere alle særdeles fine. 
Forbrystbenet er skarpt kjcildannet ligefra Roden af, Eiidepladen forlænget- 
rhombedannet. Bagbofternes Forrand er stærkt rundet, den ophojede Deel (t) af 
middclmaadig Brede. 
De tre forste Led af Hannens forreste Fodder (z) ere stærkt udvidede, med 
kjoldannet Ryg og dybt indbugtede Spidser, saaledes at de ere indstukne i hverandre, 
hvilket ogsaa gjælder om det fjerde Led med Hensyn til det tredie; Rodleddet 
er saa stort som de tre følgende Led tilsammentagne, der aftage i Brede. Saalerne 
ere læt besatte med særdeles smaa Sugeskaalefd’*), blandt hvilke paa andet og tredie 
Led hæve sig nogle faa store, der ere længere stilkede og som have lappede Skaale. — 
Af Forkloerne (b*, c^*') er den indre eller forreste kun en Fjerdcdeel saa stor som 
den ydre eller bageste: den forsle er maadeligt krummet, særdeles skarp, og forsy¬ 
net med en stærk Tand paa Undersiden: den sidste synes, betragtet forfra (b*) lang, 
tynd, krummet og skarp, men viser sig, seet udenfra (c’**'), s-formig-lancctdannet med 
udvidet Midte og tilbagekrummet Spidse, hvælvet, nedenunder udhulet. Mellemkloerne 
(e’*^) ere i boj Grad sammentrykkede, næsten rette, med pludseligt nedbøjet Spidse; 
den ydre eller bagesle Klo er kun halvt saa stor som den indvendige. 
Meget almindelig. 
17. AGABUS STURMII. 
Ovalis ^ subtiliter reticulalus ^ niger, pronoti margine pedibusqve ferrttgineis^ 
elytris fuscis, margine dilutioribus: ungviculis anticis maris inaeqvalibus, interiori 
breviore, cuUriformi. 
Oval^ fimt nelridset^ sort^ Forryggens Siderande og Benene rustgule^ Yinge- 
dwkkerne brune med lysere Rande: Hannens Forkloer uligeformede, den forreste 
kortere, knivformig. — 3^-4; Lin, 
Schonh. Syn. Iiis. II, 18, 41. — Dytisciu Sturmii, 
Gyll. Ins. Sv. I. 498, 26. — 
Slurm U. Fn. Ins. VIII, 106, 21. Tab. CXCV, Fig. g, G. — Cotgmbetes Sturmii. 
Erichs. Kiif. M. Br. I, 159, 7. — Agabus Sturmii. 
Hoved og Forryg ere ikke uden Bronceskjær; den sidstes Siderande ere bredt 
rustbruungule under skarp Begrændsiiing, det første bar ofte to mere eller mindre 
tydeligt gjennemskinnende røde Isscplettcr; Antennerne, Munddelene, Benene, Forryg¬ 
gens og Dækvingernes Sidedækker samt Randene af de fire sidste Bugled ere rustbruun¬ 
gule, Laarenes, især de fire bagestes. Underside ofte begsort; Dækvingernes lysere eller 
mørkere brune Farve gaaer ud paa Skuldrene og Siderne over i den samme Farve 
som paa Forryggens Siderande. Glandsen bar samme Styrke som hos de lo fore- 
gaaende .Arter cg A. subtilis, men er svagere end hos alle de andre. Omridset er 
31 
