488 
'llybius. 
2. Ilybier ere*Sandsynligvii3 af de i Miiller’s Prodromus nævnte Dytiscer D. bipun 
ctatus n. 670 (Fn. Fridr. ZO, 194), I), piceus n. 672 (maaskee Ilyb. fenc- 
slratus), D. comma n. 676, I), iinpressus n. 772 og D. palustris n. 774. 
Slægtens slorste Art Forbrystet, Dækvingernes ombojede Siderande, Benene 
og Bugen ere dybt rodbrunc, den sidste med lysere Rande paa de enkelte Led, 
Bagbenene ofte dybere begbrune; Munddelene og Antennerne ere rode, Mundskjol¬ 
det og to utydelige Issepletler dybt begnide. Forryggens og Vingedækkernes Side¬ 
rande begsorte eller bcgbrunc under utydelig Begrændsning; Vingedækkernes Plet¬ 
ter ere rustgule, den bageste trekantet, tverliggende, med udadvendt Spidse; Over¬ 
siden er mat metalagtigt sort med langt ringere Giands end hos de to foregaaende 
Arter; heller ikke harGlandscn, som hos de tre fdrste Arter, et tydeligt Bronceskjær. 
— Hunnens Omrids er aOang - ovalt med stiirst Brede lidt bagved Dækvingernes 
Midte og stumpt tilspidset Bagende, Hannens enten fuldkomment ægdannet eller 
ægdannet-ovalt, med storst Brede foran Dækvingernes Midte eller lige over denne 
og i begge Tilfælde mere jevnt tilspidset bagtil. Forryggen er tre Gange saa bred 
ved Roden som lang i Midten, dens Sider meget svagt rundede og stærkere kon¬ 
vergerende forefter hos Hunnen end hos Hannen; Dækvingerne ere fem Gange saa 
lange som Forryggen og, hvor de ere bredest, en Trediedecl bredere end dens Rod. 
— Undersiden er meget fladt hvælvet; Oversidens Længdehvælving er hdj, men 
noget fadere affaldende bagtil end forefter. Midtens Tverhvælving en hoj og reen 
Bue. — Skulpturen er som hos de to foregaaende Arter, kun er Netridsningen, 
skjondt i og for sig yderst flint chagrinagtig, dog meget stærkere end hos disse. 
Sugeskaalene paa Hannens udvidede Fodder rage noget længere frem udad 
end hos de foregaaende Arter og danne saaledes en i begge Retninger let bulet 
Plan. Af Forkloerne er den forreste bojere, mindre krummet og stærkere sammen¬ 
trykket end den bageste, der er let dobbeltbugtct. Af Bagkloerne (1) er den ydre deri 
forskjcllig fra den hos Hunnen (m), at dens Spidse er pludseligt krogformigt nedbojet. 
Hannens sjette Bugled bar .Skulptur som hos de to foregaaende Arter; Hun¬ 
nens er i Spidsen stærkt sammcntrykkct-kjoldannet, med et dybt trekantet Indsnit i 
Randen. 
Temmelig hyppig. 
7. ILYBtUS GUTTIGEU. 
Oblongo-ovalus, piceus, supra ater, elytris lineola gutlaqve pellucidis; ungvi- 
culis anticis maris aeqvalibus, simplicibus: tarsis posticis maris ungviculo exteriori 
recto, apice obtuso. 
Aflang-ægdannet, begsort, ovenpaa sort, paa Vingedækkerne gjennemskinnende 
en Linie og en Draabeplet: Hannens Forkloer ligeformede, simple, dens ydre Bag¬ 
klo ret med stump Spidse. — 4 Lin. 
Gyll. Ins. Sv. I, 499, 31. — Dytiscus guttiger. 
Eric lis. Kiif. M. Br. I, 154, 3. — llybius guttiger. 
Meget lig den foregaaende Art, men kun en Trediedeel saa stor. Med Hen¬ 
syn til Farve og Tegning afviger den deri, at Undersiden er mdrkerc og ofte næsten 
ganske sort, at Forryggens og Dækvingernes Sider kun paa de ydersle Rande ere 
