504 
Dyliscus. ' 
til Skulpturen en dobbelt Form: en, som ganske ligner Hannen, en anden, som 
er grovere og tættere punkteret, og hvis V'ingedækker have ti dybe Furer med 
smalle og h6jt hvælvede Mellemrum ; andre Arter synes alene at have Hunner 
af den sidste Form, der saaledes maa betragtes som den normale. Af de Arter, 
som baade have glatte og furede Hunner, forekomme i nogle Egne de fOrste 
hyppigere end de sidste, i andre synes den ene Form ganske at mangle. 
Hr, Erichson (Gen. Dyt. p. 31 Not.) omtaler et Individ af den kvindelige furede 
Dyt. circumcinctus, som ved halvt udslettede Furer og svagere Punktur gjorde 
Overgang til den glatte Form. — De fleste Arter tilhore Europa og Nordasien, 
faa Nordamerika eller endog Sydafrika; de overvintre i Vandet. 
Den fuldvoxne Larve til Dytiscus marginalis er næsten tre Tommer lang, 
naar Længden regnes fra Spidsen af de aabnede Kindbakker til Enden af Hale¬ 
griflerne, Længden fra Midten af Mundskjoldets Rand og til den overste Spidse 
af Bagkroppens Endeled udgjOr to Tommer og syv Linier, af hvilke Hovedet fra 
det nævnte Sted og til Nakken optager tre og en halv Linie, Forryggen ligesaa 
meget. Mellem- og Bagryggen tilsammen fire. Bagkroppen een Tomme og otte 
Linier. Den storste Brede, som falder over Bagkroppens andet Led, udgjor fire 
og en halv Linie: fra dette Sted tilspidses Kroppen i begge Retninger: meget 
stærkt bagtil, saaledes at Enden af det sidste Led neppe er en Linie bred, sva¬ 
gere forefter indtil Spidsen af Forryggen, som er noget mere end to Linier 
bred, hvilken Brede ogsaa Halsen beholder. Hovedets Brede over Baghovedets 
HjOrner er tre og en Trediedeel Linie, men langs med Panderanden over en 
halv Linie stOrre. 
Dyrets stbrste Hojde falder igjennem Forbryststykkets Rod, hvor den ud- 
gjdr henimod tre Linier, og hvorfra den meget jevnt aftager indtil Spidsen, som 
kun er tre Fjerdedele Linie tyk; Hojden af Forbryststykkets Spidse er halvanden 
Linie, Halsens een og en Trediedeel, Baghovedets een og en Fjerdedeel; Afstan¬ 
den imellem Pande- og Struberanden udgjOr kun en Trediedeel Linie. 
Hovedet bæres fladt nedbdjet; det er næsten firkantet, fladt hvælvet paa 
begge Flader, dets Sider rette, konvergerende bagtil, Baghovedets HjOrner bredt 
afrundede og IndsnOringen foran Halsen dyb og skarp. Baghovedets Midte viser 
en fiin, bagtil tydeligere. Stribe, som lidt foran Hovedets Midte forandres til en 
temmelig bred, flad. Rende, der over don flade Pande naaer heelt ud til dennes 
Rand: tvers over Rendens Rod lOber en anden flad, buet. Rende, hvis forefter 
vendte Arme fortsætte sig fremad til Kindbakkerne, hvor hver af dem ender i 
et lille Indsnit, som fra Mundskjoldets let buede, ydorst flint og kort haartor- 
nede samt fladt randhulede. Spidse paa hver Side afsondrer en lille trekantet 
Fremragning, som lægger sig ud over den tilsvarende Kindbakkes Rod; en tredie, 
svagere, Rende liiber tvers over Panden fra don ene Kindbakke til den anden; 
og endeligen findes endnu, paa hver Side af Hovedet, omtrent midt imellem Oj- 
nene og Midten af Halsens ludsnOring, et kort, mere eller mindre svagt, i den 
angivne Retning skraatliggcnde. Længdeindtryk. Struberanden har tre svage 
Bugter, en længere i Midten, imellem Kjæberne, og en kortere ved hver Ende, 
