SIO 
Dytiscus. 
afsmalncs indtil Skulderen, der saaledes mod Forryggens Sider kommer til at danne 
cn slump Vinkel indad; hele Omridset bliver kun en halv Gang længere end bredt; 
Længdehvælvingen er hoj over Dækvingernes Rod, men affalder derfra og til Spid¬ 
sen meget fladt, ofte endog noget hulet. — Antenner, Munddele og Mundskjold 
samt Forryggens og Dækvingernes Sideombojninger ere rustrodgule, Pandeplclterne 
og de indvendige Ojeratide rode. Undersiden og Benene rustrode, den forsle med 
sædvanligen morkere Bagbrystbeen og Baghofledige; Oversiden er sort eller dunkelt 
olivengron, Forryggens lire Somme klart svovlgule: denne samme Farve har det 
brede Længdebaand, som fra Skulderen efterhaanden smallere fortsætter sig langs 
Siden af hver Dækvinge indenfor den udvidede Kant og som langsmed Spidsen 
sender en smal Forlsælning hen til de bageste Somhjorner: en sædvanligen morkero 
rddguul Farve har et meget tydeligt plettet Tverbaand foran Spidsen samt den yderstc 
Rand af Dækvingernes udvidede Kant; Rygpladen er rodlig i Spidsen og ved St¬ 
randene. 
Baghoflernes Flige ere smalle, tilspidsede og let indadkrummede. 
Baghofterne ere hos begge Kjon flint og meget aabent netrynkede. Hannens 
Overside er flint og aabent punkteret, Hunnens meget flint og særdeles tæt; Randen 
af Dækvingernes udvidede Kant er hos begge Kjon grovt rynket-puiiklcret. Furerne 
paa Hunnens Dækvinger naae over de forste fire Femtedele af deres Længde: de to 
yderste og de flre inderste ere gule i Bunden, de fire mellemste bruungule ved Roden. 
Sjelden. 
2. DYTISCUS LAPPONICUS. 
Fcrrxigineus, abdomine nigro-maculato, supra oUvaceus, pronoli limbo omni 
elytrorumqve margine lineisqve plurimis luteis. 
Rustrodguul med sortplettet Bug, ovenpaa olivengron: Forryggens fire Somme 
samt paa Yingedækkerne Sideranden og en Mængde Linier blommcgule. — 12-13 Lin. 
Gyll. Ins. Sv. 1, 4G8, 3. — Dytiscus lapponicus. 
Erichs. KSf. M. lir. I, 146, 2. — 
Aflang-oval, Længdehvælvingen som hos den foregaaende. Antenner, Mund¬ 
skjold og Munddele samt Forryggens og Dækvingernes Sideombojninger ere klart og 
dybt rustgule. Undersiden og Benene rustrodgule. Mellem- og Baghryslbenet samt 
Baghofternes ophojede Deel morkerc, det tredie og fjerde Bugled med en stor sort 
eller sortebruun Plet af uregelmæssigt Omrids paa hver Side, læt ved den forreste 
Rand. Paa det gronue Hoved ere de indvendige Ojerande bredt karmoisinrode: 
samme Farve har Pandevinkelen og Pandens forreste Rand, hvis Midte har en tre¬ 
kantet Udvidelse af Farven, der undertiden stiger op til Vinkelen, hvilken sidste un¬ 
dertiden atter udsender en lille kliiftet Fortsætning bagtil. Forryggens flre Somme 
ere rodgule i stiirre Udstrækning end hos alle de andre Arter, saa at Forryggen 
gjerne kunde kaldes riidguul med en stor grdn rektangulær Tverplet med bugtet 
eller tagget bageste Rand. Rygpladcn er rustguul med olivengrdnne Rande. 
Baghofternes Flige ere særdeles smalle og spidse og næsten parallelt udstrakte. 
Bredcn af Hannens Forryg forholder sig til Dækvingernes stiirste Bredo som 
ellc\e til femten, af Hunnens som ni til fjorten; Hannens er meget hiijerc hvælvet 
