Acilius. 
52S 
den sorte, Tegning storst Udstrækning. Forbryststykket er Iccrguult med ofte, især 
hos Hunnen, paa den indvendige Halvdcel sorte eller brune Skulderblade; Forryg¬ 
gen er sort, alle Randene gule, hos Hunnen smallere, hos Hannen bredere; det gule 
Tverbaand paa Skivens Midte er ligeledes bredere hos den sidste, hos begge afbrudt 
ved Enderne og der udvidet til en rhombedannet, bos Hunnen indtrykket og lang- 
haaret. Plet; kun sjeldent dyder denne Plet ud i Bagbjornet og ligeledes kun sjel- 
dent bliver den bageste Rand meget smal og rodlig. Benene ere rodgule, de lige¬ 
som Mellem- og Bagbrystet sorte Baghofters Flige begrode, Bagiaarenc med en stor 
begbruun Plet paa Undersidens Rod, Bagskinnebenene og Bagfddderne begbrune, 
med Svommcbaar af en bleg og ureen karmoisinrod Farve; hos Hunnen ere de to 
fdrste Par Skinnebeen og Fodder bruunlige paa Ydersiden, hos Hannen især Forfod- 
derne begbrune. Dækvingerne ere brune, flint, tæt, uregelmæssigt og sammenfly- 
dende guulspettede, med guul Rod- og Somlinic og guul sortspettet Siderand; hos 
Hannen staaer foran Spidsen et utydeligt tagget sort Tverbaand og foran dette, ved 
Yderranden, en ligeledes utydelig sort Længdeplet. Bugen er sort med en stor guul 
Plet paa hver Side af de enkelte Led, hvilke Pletter, især paa de bageste Led, ofte 
hænge sammen i Midten og saaledes danne Tverbaand; det fdrste Led er ganske 
sort. — Undersiden er især paa Baghoflerne temmelig grovt rynket-punkteret. Ho¬ 
vedet meget fiint punkteret med omstrdede stdrre Punkter, Forryggen grovt og aabent 
punkteret med omstrdede finere Punkter og en meget fiin og tæt Punktur i Bunden. 
Hannens Dækvinger ere omtrent punkterede paa samme Maade som Forryggen, med 
den Forskjel, at Punkturen i Bunden er langt finere og tættere og de stdrre Pun¬ 
kter tættere, grovere og firkantede med et lille Korn i deres bageste Deel. De flade 
Furer paa Hunnens Dækvinger aftage i Brede udefter og ere i Bunden særdeles 
fiint punkterede og tæt besatte med ophdjede Leddegruber for de lange bagudrettede 
graagule Haar, hvorved de faae et kornet Udseende; af de fem Ribber er den Sdm- 
fladen udgjdrende den laveste: alle ere meget fiint punkterede med omstrdede stdrre 
Punkter, som ofte paa de mellemste Ribber gruppere sig til Punktrækker. 
Almindelig. 
2. ACILILS CANALICUl.ATUS. 
Pronoti margine omni fasciaqve media^ pedibus abdomineqve testaceis^ hoc fttsco- 
fascialo. 
Forryggens Rande og et Tverbaand samt Benene og Bagen leergide, den sidste 
med brune Tverbaand. — 6^ Lin. 
Nicol. Col. Ågr. Hall. 29, 8. — Dytiscus cannliculalas. 
Zett. i Kongl. VcU Acad. Hainll. 1824, 156, 50. — Dytiscus sulcipennis. 
— Fn. Ins. Lapp. I, 208, 4. — 
Gyll. Ins. Sv. IV, 375, 6-7. — Dytiscus cunaticulatus. 
Slurm D. Fn. Ins. VIII, 35, 2. Tab. CXC, Fig. A, H. — Åcitius sulcipennis. 
La CO ril. Fn. Eiit. Par. I, 306, 2. — Acilius dispar. 
Erichs. KSf. M. Br. I, 142, 2. — Acilius fnsciatiis. 
Anni. DcGecr’s Dyt. fascia tus (røm./F, 31>?, J) synes viglignok al sainniciiblandc denne 
Art nicd den foregaaeiidc, men kan, hvad den fdrste angaacr, alene gjælde Hannen, 
