558 
Gyrinl. 
saa stor Udvikling baade i Form og i Muskelmassc som Bagbenene. Da 
fremdeles Benenes Bevægelse formedelst den horizontale Stilling paa Van¬ 
dets Overflade skal foregaae under Kroppen og ikke, saaledes som hos Dy- 
tiscerne, i en med dennes Længdeaxe parallel Plan, have de kunnet vinde i 
Brede, hvad de, i Sammenligning med Dytiscerncs Been, have tabt i Længde. 
Naar Dyret ligger roligt paa Vandet, hvilket det helst gjor i Skyggen*), 
er Benenes Stilling denne: forste Par ligger fastsluttet i de dertil indrettede 
Render i For- og Mellembrystet, og de to andre Par ligge, ligeledes sam- 
menbojcde og med de enkelte Led tildeels indstukne i hverandre, tæt pres¬ 
sede til Brystet, hvis bageste Deel, som ovenfor angivet, er forsynet 
med en af en ophojet Linie begrændset Indhuling, hvori hele Benet kan 
optages, ligesom Skinnebenene paa begge Par have en lignende Indretning 
for at kunne modtage Fodderne, og disses to forste Led atter en lignende 
Foranstaltning for at kunne opfatte de andre. For at iværksætte Svomnin- 
gen Idsnes nu alle fire bageste Been samtidigt fra Kroppen og bdjes der- 
paa langt forefter, i det de enkelte Led udvikles fra hverandre hvert for 
sig, med de skarpe Forrande vendte imod Vandet; Benene drejes nu alle 
fire paa eengang om paa Kant, og strækkes samtidigt, med den brede Flade 
mod Vandet, tilbage mod hverandre med et eneste fælles lynsnart Slag, 
hvorpaa de atter med samme Hurtighed og alle paa eengang bringes i den 
forrige Stilling. 
Et eneste Stod mod Vandet med fire saa fortrinligt dannede og af for- 
holdsviis saa uhyre Muskelmasser forte Redskaber driver det lille lette Le¬ 
geme paa eengang saa langt fremad, at den tilbagelagte Strækning ofte hen- 
imod hundrede Gange overtræffer dets egen Længde, hvorpaa et nyt Slag 
foretages. Ligesom en meget let Baad med bredt afrundet Forende oguden 
Kjol ikke vilde kunne holdes i lige Retning, naar den roedes ved afbrudte 
dybe Træk med fire Aarer, saaledes kunne Gyrinerne heller ikke svomme 
lige ud, men gjore uafladeligt Bugter, idet Retningen formedelst det bort- 
skudte Vands Tilbagestromning forandres noget efter hvert nyt Slag med 
Benene. Hyppigen dreje de sig ogsaa forsætligen i hele eller halve Kredse, 
og dandse saaledes i Flokke paa Vandet, idet de hæves og sænkes med 
dettes Overflade; men at de ikke kunne svomme lige, beviser den Om¬ 
stændighed, at de, naar de fole sig forfulgte og derfor f. Ex. ville svomme 
*) Allerede Linné har gjort denne Iagttagelse: ‘^quieseunt in umbra” siger han (Fn. So. 
Ed. pr. p. 186'). 
