560 
Gyriiii. 
med Ind- og Udaandingen. Det folger af sig selv, at Dyret sliger op 
igjen til Vandets Overflade, naar den saaledes medbragte Luft ikke længere 
er brugbar til Respiration*). 
Man skulde formode, at Benenes saa aldeles til Svomning afpassede 
Bygning gjorde det umuligt at bruge dem til Bevægelse udenfor Vandet; 
men Erfaringen lærer det Modsatte. Gyrinerne kunne ikke alene lobe med 
temmelig Hurtighed og udfore voldsomme Spring, men endog, saalænge Be¬ 
nene ere vaade, krybe op ad lodrette Flader, selv naar disse ere meget 
glatte; af en lieel Flok, jeg en Aften satte i et Glas, var næste Morgen 
kun et eneste Individ tilbage i Vandet, de andre vare undslupne ved at 
krybe op ad Glassets Vægge, og et Par Stykker var endnu ifærd med at 
sætte sig i Frihed paa samme Maade. Imidlertid koster denne Bevægelse 
dem megen Anstrængelse, og mislykkes ofte, men begyndes da ufortrodent 
forfra. Af denne Evne betjene de sig ogsaa regelmæssigt, idet de hver 
Aften begive sig op paa Stene eller andre Gjenstande ved Vandet, hvor de 
tilbringe Natten; de sidde altid læt sammen (maaskee for at udvikle Varme) 
med Hovedet nedad, saa at de ojeblikkeligt kunne styrte sig ud, saasnart 
de mærke nogen Fare. Ogsaa om Dagen finder man dem undertiden i 
denne Stilling. — Opllyvningen iværksættes paa samme Maade som hos Ar¬ 
terne af den forgaaende Familie. 
De ere ligesaa graadige som Dyliscerne, men synes at kunne sulte 
endnu længere end disse; jeg har saaledes holdt en Gyrinus lembus levende 
i et Glas i hele fire Maaneder, uden at den i denne lange Tid fik del 
*) Ved at nævne nogle af de Karakterer, der adskille Gyrinerne fra Dytiscerne, kommer 
Hr. Erichson (^hSf. Jtl. Br, /, 190') ogsaa til at berdre Respirationen, hvilken han til- 
lægger en ganske ejendommelig Typus, som han in parenthesi forklarer saaledes: “denn 
bekanntUch athmen die Dytiscen durch die Stigmen des Uinterleibes die unter den 
geldecken eingeschiossene, die Gyrinen die in Gestalt eines Bliischen ihnen folgende 
Luft durch die neben dem After hervortretenden Athemriirchen." Denne Maade, at 
fremsætte ISst henkastede Formodninger (thi Hr. E. kan umuligt have undersligt Gyri- 
nernes Respiration) under samme Form som forlængst opdagede og ofte prSvede Fakta, 
er meget vildledende. — Forresten fremgaaer det af det Foregaaende, at af to andre Ka¬ 
rakterer, Hr. E. anfdrer: at Mellcmhofterne ere fast sammenvoxne med Brystet og at 
Bugen har eet Led færre end hos Dytiscerne, den fdrste er urigtig og den anden kun 
anvendelig under en modiGccret Form. 
Genitaliernes Sideklappcr, der saaledes af Hr. Erichson ere bievne ansete for Aan- 
deror, vare allerede tidligere tydede paa to andre Maader, der, skjdndt ligesaa forskjcl- 
lige indbyrdes som afvigende fia Hr. Erichson’s, dog komme overeens med denne deri, 
at de paa de nævnte Organer forudsætte en Aabning, som ikke findes: Modeer holdt dem 
nemlig, som ovenfor er antydet, for Æglæggere, og Dcgeer betragtede dem som Udfd- 
rihgsgauge for det melkefarvede Sekret. 
