Orcctochilus> 
567 
Denne smukke lille Art nærmer sig noget til den følgende Slægt deri, at Bag¬ 
kroppens Spidse er smallere og mere tilbagetrukken end hos de andre Gyriner. 
Omridset er fuldkomment ovalt, en halv Gang længere end bredt; Siderne ere sva¬ 
gere rundede end hos de sex fdrste Arter og konvergere ligemeget i begge Retnin 
ger fra Midten af. Forryggens Sidepunklrækker ere særdeles fine, Tverindtrykkene 
næsten udslettede; Dækvingernes Punktrækker ere temmelig kraftige og alle af samme 
Dybde, Mellemrummene hos begge Kjon liint netridsede paatvers, hvert med en 
yderst svag Punktrække. Ryggen er matglindseiide metallisk sorteblaa. Siderne mat- 
glindsende messinggule. Randene ofte kobberfarvede; hele Undersiden er eensfarvet 
rustrudguul. Bugens Rod og Midte almindeligen noget morkere. 
Varieteter. 
p. Oversiden eensfarvet matglindsende kulsorU 
Mindre hyppig. 
Orectochilus. 
Tab. XXI r. 
OreclocMlus (Eschseh. Dej.) Erichs. — Gyrintts p. Miill. Fahr. 
lHaxillae mala exteriori nulla. Abdomen segmento ultimo aeuminato. 
Foveae antennales ante oculos superiores sitae. 
Labrum elongatum, inferne corneum, liberum. Mentum dente medio instructum, 
Kjaiberne uden Palpeflig. Bagkroppens Endeled tilspidset. 
Antennegruberne stillede foran de overste Ojne. 
Læben forlænget: Undersiden fri, med hornagtig Ganehud. En Hagetand. 
'OqtxToe fremstrakt, forltengct; etiket Læbe. 
1. OUECTOCHILUS VILLOSUS. 
Oblongus, convexus, supra obscure aeneus, pubescens, punetatissimus, subtus 
pallide ferrugineus. 
Aflang., hvælvet, ovenpaa mbrkt broncefarvet, fiinthaaret, tæt punkteret, neden¬ 
under blegt rustfarvet. — Lin. 
Miill Zool. Dan, Prodr. 86, 6 j2. — Gyrinus villosus. 
Fabr. Syst. EIcuth. I, 276, 14. 
Panz. Fn. Gerin. 101, 7. — 
Schbnb. Syn. Ins. II, 39, 18. — 
Gyll. Ins. Sv. I, 144, 6. — 
Ahrens i N. Schr. d. Hall. Naturf. Ges. II, 2; 48, 6. 
Sturm D. Fn. Ins. X, 99, Tab. CCXXVII. — Orectochilus villosus. 
Benene, de indre og nederste Munddele samt Antennerne vise den samme blege 
og noget urene Rusifarve som Undersiden, kun er de sidstes Svobe ofte bruunlig, 
især ved Roden; Læben er sortebruun med nogen Bronceglands, Forryggens og 
Dækvingernes Sidekanter smudsigt rustgule, de sidstes Spidse enten overalt blegt 
guulbruunlig eller indenfor Randen forsynet med en ubestemt begrændset Plet af 
den sidstnævnte Farve; forresten er Oversiden giindsende dunkelt broncefarvet, men 
