574 
Tilla-g. 
med mat forarbejdet Sdlv; — Miindskjoldets Tænder ere forholdsviis længere og 
spidsere, hvorimod Pandens Tverindtryk er meget svagere; — Forryggen er mindre 
bred i Forhold til sin Længde, hos mange Individer endogsaa lidt aflang, og dens 
Midterende beholder næsten lige Dybde i sin hele Udstrækning; — Dækvingerne ere 
kortere i Forhold til Forbryststykket, og mere ovale end ægdannede; Striberne ere 
fuldkomment glatte og alle af samme Dybde, Mellemrummene smallere og tillige 
noget hvælvede; — Forskinnebenenes Sidelænder ere ligesaa skarpe, men den overste 
er længere og den nederste kortere end hos D. thoraeicus. 
Varieteter. 
p. Giindsende begsort. 
y. Giindsende klart bruunrod. 
Jeg har fundet den i Mængde paa fugtige Steder imellem Sandmilerne paa 
Skagens Odde. 
4. DYSCHIRtUS AENEUS. 
Almindelig ved Holbekfjord og paa Vestkysten af de slesvigske Marskegne. 
llarpalus. 
Da Hagetanden variertr noget hos denne Slægt, vil en nærmere Angivelse 
af dens Form være saameget desto nyttigere, - som derved tillige gives nogle 
brugbare Vink til at skjelne imellem flere indbyrdes affine Arter. 
Ganske udslettet er den ikke hos nogen hidtil hos os opdaget Art. 
Kort, bred, stumpvinklet, med mere eller mindre budt Spidse, er den hos 
//. punetatulus, brevicoUis, puncticollis, ruficornis, grisens, aeneus, discoideus, rur 
bripes, fulvipes, nigritarsis, ferrugineus, tardus og anxius. 
Længere, smallere, spidsvinklet, med mere eller mindre skarp Spidse, er 
den hos //. lutcicornis, calceatus, Froelichii, melancholicus, serripes, hirtipes, neg- 
lectus og picipennis. 
1. HAUPALUS AZUREUS. 
Efterat jeg nu har sammenlignet svenske og lydske Exemplarer af den Fabri- 
ciske Carabus azureus med dem, jeg tidligere har beskrevet under delte Navn, maa 
jeg tilstaae al have taget Fejl i Bestemmelsen af de sidste, og al de tilhore en fra 
hiin forskjellig Art, nemlig Carabus puiietatulus Duft. Til min Undskyldning tor 
jeg dog anfdre, at Forskjcllen imellem begge Arter, som næsten alene ligger i For¬ 
men af Forryggens Baghjorner, er noget vanskelig at opfatte efter de citerede For¬ 
fattere, idet man nemlig ved deres Beskrivelser af H. azureus (nærmest II. chlo- 
rophanus Dej., som jeg ogsaa alene havde citeret) forbliver i Uvished om, enten de 
omtalte Hjerners Sturaphed skal forstaaes saaledes, at de indeslultende Randes Ret¬ 
ning gjdr Vinkelen stump, hvilket er Tilfældet med H. azureus: eller saaledes, at 
Vinkelen er ret og kun dens Spidse mindre skarp, hvilket, som jeg har bemærket 
i min Beskrivelse, er Tilfældet med vor Art; hvortil endnu kommer, at Baghjor- 
nernes Form varierer noget hos II. azureus, og at denne hidtil af begge Arter var 
den i Norden alene fundne. — Jeg beder altsaa at forandre min Diagnoses angults 
obtusiusculis til angulis rectis, næsten skarpe til retvinklede. Navnet og Synonymien til 
