A MAGYARORSZÁGI BÉKÁK LÁRVÁI. 
73 
A felülről tekintett test általános szabása szerint két főtypust különböz¬ 
tethetünk meg ; az egyik a többé-kevésbbé hosszúkás tojásalak, a másik 
pedig inkább körtealak, t. i. hátrafelé a test erősen kiszélesedik, előfelé 
pedig hirtelen kihegyesedik. A szemek legtöbbnyire a test felső színén 
fekszenek, némely fajéi azonban a test két oldalán vannak. Az orrlyukak, 
a szemek és az orr csúcsa közé esnek s a közöttük levő távolság, 
valamint a szemek között lévő távolságnak egymáshoz való viszonya 
fontos megkülönböztető bélyeget szolgáltat az egyes fajokra nézve. 
A légzőcső (spiraculum). A Disco glossidae család fajainak légzőcsöve 
a hasoldal középvonalában szájadzik ki, 
ellenben az összes többi családok fajaié 
■a baloldalon nyílik s alulról és felül¬ 
ről egyaránt látható, kivéve az ásó béka 
(Pelobates fuscus, Laub.) lárváját, a 
melyen csak alulról látható. A légzőcső 
iránya szintén jellemző, mert vagy egye¬ 
nesen hátrafelé (Bufo), vagy hátra és 
többé-kevésbbé fölfelé irányul (Pelo- 
hates, Hyla, Rana). 
A szőj. A száj (1. ábra) az orr 
csúcsa alatt nyílik s alsó és felső ajkat 
különböztethetünk meg rajta. Csukott 
állapotban csupán az unkák (Bombina- 
tor) két fajára jellemző. Általában úgy 
vizsgáljuk, hogy a két ajkat szétterítjük. 
Ilyen helyzetben tojásdad, háromszögű, 
sőt hatszögletű is lehet. A szájat rész¬ 
ben vagy teljesen szemölcsök szegély¬ 
zik, a melyek egy, két vagy károm 
sorban helyezkedhetnek el. Három sort csupán csak a szájzugokban 
találunk. Eme szemölcsök Gadow szerint (Y. p. 94.) valószínűleg tapin¬ 
tásra szolgálnak. A felső és az alsó ajkon több sorban álló szarufogakat 
találunk. A sorok száma a felső ajkon legalább kettő és legfeljebb négy, 
az alsó ajkon pedig legalább három s legfeljebb négy. Az ásó béka lár¬ 
váján eme rendes fogsorokon kívül még 5—10 szétszórtan álló rövid 
sorocskát veszünk észre a száj két zugában. Az összes fogsorok úgy¬ 
szólván sohasem teljesek, mert közepük táján többé-kevésbbé szélesen 
meg vannak szakítva. A megszakításnak különböző foka, valamint az, 
hogy melyik fogsor van állandóan megszakítva, szintén jellemző lehet 
az egyes fajokra, ámbár az egyes fogsorok — különösen a megszakítás 
tekintetében — fajonként és egyenként nagyon variálnak. A meg- 
fk 
ak 
1. ábra. Egy békalárva (Rana ridi¬ 
bunda Pall.) szájának részei : 
fk = a csőr felső kávája ; ak = a csőr 
alsó kávája; if és 2f = az első és 
második felső fogsor; if, u 2f és 3f 
az első, második és harmadik alsó 
fogsor; szs = szemölcs-sor. 10-szeres 
nagyítás. Budapest (Lágymányost. 
